ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/4039/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року (суддя О.А. Черниш)
у справі № 340/4039/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо незастосування для розрахунку розміру пенсії позивачки за віком під час опрацювання її заяви від 21.02.2025 показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 21.02.2025 перерахунок пенсії позивачки за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в спірному випадку порушено приписи статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», адже застосовано неправильний показник середньої заробітної плати.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено:
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не призначення позивачці пенсії за віком з урахуванням вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 21.02.2025 перерахунок пенсії за віком позивачці, врахувавши для обчислення пенсії заробітну плату, визначену за весь період страхового стажу відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023 та 2024 роки), та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачка з 17.01.2025 набула право на пенсію за віком на загальних підставах із новим обчисленням її розміру відповідно до статті 27 Закону №1058-IV, виходячи із заробітку, визначеного у порядку статті 40 Закону №1058-IV.
Тому відповідно до частини 1 статті 45 Закону №1058-IV, пунктів 1.8, 1.9 розділу І Порядку №22-1 позивачці за її заявою від 21.02.2025 мала бути призначена пенсія за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме: з 18.01.2025.
Натомість Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області замість призначення позивачці пенсії за віком із новим обчисленням заробітку, страхового стажу та розміру пенсії, рішенням №935120141258 від 28.02.2025 здійснило з 21.02.2025 перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, врахувавши лише додатково набутий страховий стаж та переглянувши коефіцієнт страхового стажу. Для обчислення розміру пенсії за віком відповідач використав ту саму заробітну плату, з якої обчислювалася/перераховувалася пенсія позивачці за вислугу років (перерахована їй з 30.04.2022 відповідно до пункту 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014, 2015 та 2016 роки та проіндексована у 2019 – 2024 роках відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058-IV (7994, 47 грн.). Відповідач не врахував заробіток, який отримувала позивачка після призначення пенсії за вислугу років, і індивідуальний коефіцієнт заробітної плати не переглядав. Це призвело до неправильного визначення розміру пенсії за віком, належної позивачці з 18.01.2025.
Суд з`ясував, що рішення №935120141258 від 28.02.2025 про перерахунок пенсії позивачці як свідчать його реквізити, приймало ГУ ПФУ в Кіровоградській області, тому саме вказаний пенсійний орган допустив протиправну бездіяльність.
Суд вказав, що права позивачки, порушені протиправною бездіяльністю відповідачів, мають бути відновлені шляхом зобов`язання здійснити їй перерахунок пенсії за віком з 21.02.2025 (з дати, про яку просить позивачка), врахувавши для обчислення пенсії заробітну плату, визначену за весь період страхового стажу відповідно до статті 40 Закону №1058-IV (застосувавши у формулі показник Зс, обчислений як середній показник за 2022, 2023 та 2024 роки), та виплатити їй заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник вказує, що ним рішення від 28.02.2025 №935120141258 не приймалось, адже це рішення прийнято іншим пенсійним органом за принципом екстериторіальності. Зауважує, що пенсія може бути призначена лише один раз, у подальшому особа може перейти на інший вид пенсії, однак це буде перехід з виду на вид пенсії. Звертає увагу, що ч.3 ст.45 Закону №1058-IV визначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватись заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Відтак, скаржник наполягає, що пенсія позивачці розрахована належним чином, а тому позов задоволенню не підлягає.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Розпорядженням Маловисківського РУ ПФУ Кіровоградської області позивачці з 30.12.2014 призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (шифр пенсії 201).
Після призначення пенсії позивачка з 04.01.2015 знову працевлаштувалася вихователем у дошкільний навчальний заклад, тому виплату пенсії за вислугу років їй було припинено.
Позивачка звільнилася з цієї роботи 29.04.2022 і за її заявою їй з 30.04.2022 поновлено виплату пенсії за вислугу років.
Позивачка, досягнувши віку 60 років, звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 21.02.2025 про призначення/перерахунок пенсії, вид перерахунку: перехід на інший вид пенсії. Таку заяву позивачка подала через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України.
ГУ ПФУ в Кіровоградській області розглянуло цю заяву та прийняло рішення №935120141258 від 28.02.2025 про перерахунок пенсії, яким позивачку переведено на пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.02.2025 року (шифр пенсії 101).
За розрахунками пенсійного органу основний розмір пенсії за віком для позивачки з 21.02.2025 склав 2305,94 грн., який визначений з урахуванням заробітку в сумі 6420, 20 грн. та страхового стажу – 35 років 11 місяців (коефіцієнт стажу – 0,35917). 
До заробітку для обчислення пенсії врахована заробітна плата за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 та з 01.07.2000 по 31.12.2014 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати – 0,80308) та застосований єдиний показник середньої заробітної плати – 7994, 47 грн. (показник середньої заробітної плати в Україні за 2014, 2015, 2016 роки – 3764,40 грн., збільшений на коефіцієнти підвищення: з 01.03.2019 року - на 1,17, з 01.03.2020 року - на 1,11, з 01.03.2021 року - на 1,11, з 01.03.2022 року на 1, 14, з 01.03.2023 року на 1,197, з 01.03.2024 року - на 1,0796).
Позивачка, не погоджуючись із розміром виплачуваної їй пенсії, звернулася до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, як в ньому зазначено, визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст. 9 цього Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно приписів ч.2 ст. 40 Закону №1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Водночас, як встановлено вище, не спростовується відповідачем, позивачці призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.
За загальними правилами ст.53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років призначаються в розмірах, встановлених статтями 19 і 21 цього Закону для пенсій за віком. Пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку (статті 64-67, 69), одержуваного перед припиненням роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років (статті 54 і 55).
Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
За встановлених у цій справі обставин суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи пенсійного органу щодо застосування у спірних відносинах ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.11.2016 у справі №21-6331а15, де Верховний Суд зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Така правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17, від 31 жовтня 2018 року у справі № 577/2576/17
Суд апеляційної інстанції з`ясував, що за змістом матеріалів справи саме ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення №935120141258 від 28.02.2025 про перерахунок пенсії, яким позивачку переведено на пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21.02.2025, а отже доводи скаржника про те, що не він приймав рішення №935120141258 від 28.02.2025, не відповідають фактичним обставинам справи. 
Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вчинити певні дії. 
За цих обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. 
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року у справі № 340/4039/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров