Справа № 502/319/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Березнікова О.В.,
при секретарі – Нанєвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом у якому посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік – ОСОБА_2 , після смерті якого залишилась спадщина, яка складається з: 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 ; - частки земельної ділянки площею 0, 1000 га, кадастровий номер 5122310300:02:001:0070, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_1 ; - частки земельної ділянки площею 0,1508 га, кадастровий номер 5122310300:02:001:0035, наданої для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: АДРЕСА_1 .
За життя спадкодавець заповітів не залишав.
Діти спадкодавця відмовились від спадщини на користь позивача.
Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки у зв`язку з тим, що частка у спільному майні не визначена.
На підставі вищевикладеного, просять суд:
-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5122310300:02:001:0070, належну спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1508 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5122310300:02:001:0035, належну спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмових клопотань не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Шлюб ОСОБА_2 , 1943 року народження та ОСОБА_3 , 1945 року народження, був зареєстрований 01.10.1966 року м. Вилкове виконком міської ради депутатів трудящихся, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , актовий запис № 87.
Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 123647, виданого 18.11.2010 року Вилківською міською радою Кілійського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_1 на підставі рішення Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області від 20.11.2007 року № 431-ХІХ-V є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 704300, виданого 21.11.2008 року Вилківською міською радою вбачається, що ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області від 20.11.2007 року № 431-ХІХ-V є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1508 га, для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 28.01.2025 року Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 14.
24.06.2025 року на адресу приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановській С.М. було подано заяву від ОСОБА_4 , відповідно до якої заявник відмовилась від прийняття спадщини, після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до перекладу з румунської мови на українську вбачається, що ОСОБА_5 , 30.05.2025 року подав заяву до компетентних органів та нотаріальних органів України, вбачається, що заявник відмовився від прийняття спадщини після смерті, після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно заяви від 17.09.2025 року, поданої приватному нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановській С.М. - заявником ОСОБА_1 , вбачається, що заявник прийняла спадщину після смерті чоловіка – ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
04.02.2026 року за вих. № 27/02-14 приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановською С.М., відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, у зв`язку з тим, що частка у спільному майні не визначена. 
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровим № 75 від 09.02.2026 року, виданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановською С.М., вбачається, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , який  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщину на яке видано це свідоцтво, складається з: 1/2 частини житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .
Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
За правилами частини першої статті 69, частини першої статті 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 370 та ч. 2 ст. 372 ЦК України з урахуванням положень п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при відкритті після нього спадщини. За відсутності доказів про те , що участь когось із учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою, частки визначаються рівними. «У разі виділу частки із майна , що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду .
За приписами статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу, виданого з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього..
Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через те, що не визначена частка у спільному майні, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно їх право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5122310300:02:001:0070, належну спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1508 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5122310300:02:001:0035, належну спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Березніков