ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/346/26 Справа № 702/209/26 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Барська Т. М.   Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі захисника Коропа С.В. в режимі відеоконференції, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Коропа С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 березня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , вдівця, тимчасово не працюючого, 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:

Постановою Монастиридщенського районного суду Черкаської області від 16.03.2026, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави 665,60 грн.
Як встановлено судом першої інстанції, 06.03.2026 о 21-38 год. по вул. Соборній в м. Монастирище Уманського району Черкаської області ОСОБА_1 керував автомобілем DAEWOO Lanos н.з. НОМЕР_1 з такими явними ознаками алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Короп С.В. подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати та закрити провадження в даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що матеріали справи не містять доказів факту керування ним транспортним засобом. Транспортним засобом керувала ОСОБА_2 .
Автомобіль зупинився самостійно, працівники поліції, відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» його не зупиняли. Працівник поліції самостійно підійшов до автомобіля, відчинив передню дверку, не пояснив причин перевірки документів, та що саме було порушено водієм.

Заслухавши думку захисника Коропа С.В.., який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.
Незважаючи на позицію захисника Коропа С.В. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення від 06.03.2026 серії ЕПР1 № 608123, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, за змістом якого ОСОБА_1 06.03.2026 о 21 год. 38 хв. по вул. Соборній в м. Монастирище Уманського району Черкаської області керував автомобілем DAEWOO Lanos н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5. а) ПДР України відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксовано факт відмови від проходження ОСОБА_1 освідування на стан сп`яніння та від підписання акту;
- направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.03.2026, згідно якого ОСОБА_1 було направлено на огляд до КНП «Монастирищенська БЛ» з підстав виявлення поліцейським ознак сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, огляд не проводився у зв`язку з відмовою останнього;
- відеозаписів нагрудних камер поліцейських, повторно переллятих апеляційним судом, де зафіксовано, рух транспортного засобу, його зупинку. ОСОБА_1 і свідок ОСОБА_2 перебували на місцях пасажирів, ОСОБА_1 на передньому, а свідок – на задньому сидінні, яка вийшла з автомобіля і пішла. Пропозиція працівників поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в лікарні, на що останній відмовився, пояснюючи,що транспортним засобом не керував.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.
Також судом першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_2 , покази якої оцінено критично, оскільки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, свідок, яка знаходилася в автомобілі і, за її твердженням, шляхом опускання спинки сидіння водія, перемістилася на заднє пасажирське сидіння, не висловила жодних заперечень щодо того, що автомобілем керувала вона, а не її супутник. Інших осіб, які б перебували поряд з автомобілем чи у ньому на відео не зафіксовано, з чим погоджується і апеляційний суд.
Згідно з відеозапису в автомобілі, після його зупинки, і ОСОБА_1 , і свідок ОСОБА_2 знаходилися на місцях пасажирів, ОСОБА_1 – на передньому, свідок – на задньому, що не відповідає законам логіки, оскільки за кілька хвилин до зупинки автомобіль рухався по вулицях міста і доказів на підтвердження того, що в ньому могли знаходитися інші особи, які ним керували, суду не надані.
Також судом першої інстанції звернуто увагу на відсутність доказів на підтвердження того, що свідок ОСОБА_2 дійсно проживає в м. Монастирище по вулиці Соборній, 111, тому і зупинила авто саме по вулиці Соборній, що вона має здатність керувати транспортним засобом, позаяк право на керування у неї відсутнє.
Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.
Будь яких порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чи КУпАП, які б слугували підставою для скасування постанови місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.
Доводи захисника про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються відеозаписом з бодікамер поліцейських.
Обставини, які зафіксовані на нагрудні камери працівників поліції, надають достатні підстави для встановлення тих обставин, що саме ОСОБА_1 06 березня 2026 року о 21-38 годині по вул. Соборній в м. Монастирище Уманського району керував автомобілем DAEWOO Lanos н.з. НОМЕР_1 та, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на законну вимогу працівників поліції.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не є підставами для скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі, що дає обґрунтовані підстави вважати, що такі спрямовані виключно на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, не спростовують вину ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції.
Об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння апеляційним судом не встановлено.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчиненого знайшов своє підтвердження під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції.
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст. 33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и в:

Постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Коропа С.В. в інтересах ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба