номер провадження справи 22/40/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 Справа № 908/734/26
м. Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., 
Розглянувши без виклику учасників справи матеріали справи № 908/734/26
за позовом: Комунального підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7” (пр. Металургів, буд. 11, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69032), наявний зареєстрований електронний кабінет 
до відповідачки: Фізичної особи ЧОРНОЇ ІНГИ ВАЛЕРІЇВНИ ( АДРЕСА_1 ), відсутній зареєстрований електронний кабінет 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105), наявний зареєстрований електронний кабінет
про стягнення 10’ 339,25 грн.
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача 
24.03.2026 до Господарського суду Запорізької області через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява (вих. № б/н від 24.03.2026) Комунального підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7” до відповідача: фізичної особи ЧОРНОЇ ІНГИ ВАЛЕРІЇВНИ, згідно якої просить:
1. Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати за період з січня 2022 по листопад 2024 у розмірі 1978,16 грн., 3% річних у розмірі 148,93 грн., інфляційні витрати у розмірі 503,77 грн., штраф у розмірі 3% від місячного розміру орендної плати щодо якого було допущено відповідне порушення у розмірі 59,35 грн.;
2. Стягнути з відповідача на рахунок місцевого бюджету заборгованість з орендної плати за період із лютого 2022 по грудень 2025 у розмірі 5996,59 грн., 3% річних у розмірі 350,79 грн., інфляційні витрати у розмірі 1121,76 грн., штраф у розмірі 3% від місячного розміру орендної плати щодо якого було допущено відповідне порушення у розмірі 179,90 грн. 
Позов обґрунтовано несплатою відповідачем орендної плати за користування нежитловим приміщенням по вул. Дмитра Вишневецького, 14 у м. Запоріжжі, після закінчення строку дії договору оренди від 20.06.2003 № 325/7, який був укладений із ЧОРНОЮ І.В. як фізичною особою-підприємцем.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
2. Позиція (аргументи) відповідачки. Заяви відповідачки 
Відзив на позовну заяву не надійшов. 
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
3. Пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача 
20.04.2026 через систему «Електронний суд» надійшло пояснення щодо позову. Позовні вимоги підтримано. Згідно договору оренди орендар користувався нежитловим приміщенням з 20.06.2003 по 29.05.2021. Заборгованість з орендної плати за період із січня 2022 по листопад 2024 на користь балансоутримувача становить 1978,16 грн., а на користь місцевого бюджету за період із лютого 2022 по грудень 2025 - 5996,59 грн. Також нараховуються штрафи, 3% річних та інфляційні втрати у сумах, що вказані у позовній заяві. Крім того, позивач позбавлений права передавати оспорюване комунальне майно в оренду добросовісному орендарю шляхом проведення аукціону відповідно до норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Ураховуючи ухилення орендаря від виконання своїх обов`язків згідно договору, то примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України) за рішенням суду є належним та єдиним діючим способом захисту інтересів Територіальної громади міста Запоріжжя за таких обставин, що склалися.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
4. Процесуальні питання, вирішені судом 
Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 24.03.2026 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/734/26 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.
Ухвалою суду від 30.03.2026 вказану позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви.
01.04.2026 до суду від позивача через систему “Електронний суд” надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.04.2026 суддею Ярешко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/734/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. Оскільки рішення суду з даного спору може вплинути на права та обов`язки Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, як сторони (орендодавця) за договором оренди від 20.06.2003 № 325/7, суд на підставі ст. 50 ГПК України залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.
Ухвала про відкриття провадження у цій справі була доставлена до зареєстрованих електронних кабінетів позивача та третьої особи 07.04.2026, що підтверджується відповідними довідками.
У зв`язку з відсутністю у відповідачки зареєстрованого електронного кабінету ухвала була надіслана рекомендованим листом на її адресу реєстрації: вул. Виноградна, буд. 41Б, с. Володимирівське, Запорізький район, Запорізька область, 70411.
Поштове відправлення з ухвалою суду було повернуто без вручення.
Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідачка не повідомила суду іншої адреси свого проживання (перебування).
Відповідачка про судовий розгляд справи була повідомлена шляхом розміщення 09.04.2026 відповідного оголошення на сайті Судової влади України в мережі Інтернет.
Телефонограма відповідачці передана не була у зв`язку з відсутністю телефонного зв`язку з абонентом (номер не обслуговується).
Згідно ч. 1 ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Таким чином, розгляд справи по суті у цій справі розпочався з 07.05.2026.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими у господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності сторін судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами. 
Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.
Рішення по суті ухвалено судом 25.05.2026. 
5. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують 
20.06.2003 між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (орендодавець за договором в редакції додаткової угоди від 14.04.2020), Комунальним підприємством “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7” (балансоутримувач в редакції додаткової угоди від 14.04.2020) та Фізичною особою-підприємцем ЧОРНОЮ ІНГОЮ ВАЛЕРІЇВНОЮ (орендар, відповідачка) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 325/7. 
Додатковою угодою від 14.04.2020 договір оренди нежитлового приміщення № 325/7 від 20.06.2003 був викладений у новій редакції.
За умовами договору (пункти 1.1, 1.2 розділу 1 договору), орендодавець, балансоутримувач на підставі рішення міськвиконкому від 29.05.2003 № 183/113 передає, а орендар приймає в строкове платне користування під господарчі потреби комунальне майно - нежитлове приміщення першого поверху (літ. А-9) загальною площею 1,68 кв.м по вул. Ладозькій, 14, що перебуває на балансі КП «ВРЕЖО № 7». 
Згідно п.п. 2.4, 2.5, у разі закінчення строку дії цього договору або його дострокового розірвання, орендар передає комунальне майно орендодавцю, балансоутримувачу одночасно з підписанням акту приймання-передачі вказаного майна в 10-ти добовий термін у порядку, передбаченому чинними нормативно-правовими актами з цього питання. Обов`язок по складанню акту приймання-передачі покладається на сторону, що передає майно іншій стороні за договором.
Згідно п. 3.1, розмір орендної плати на рік складає 1267,80 грн.
Згідно п. 3.4 (в редакції додаткової угоди від 30.06.2020), з 01.10.2018 орендна плата розраховується та спрямовується орендарем: 70% від розміру орендної плати (без нарахування ПДВ) за кожний місяць до місцевого бюджету; 30% розміру орендної плати (з нарахуванням ПДВ) за кожний місяць балансоутримувачу на його розрахунковий рахунок. Розрахунок орендної плати на 30% здійснюється орендарем самостійно та сплачується щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.
Орендна плата за кожний наступний місяць розраховується орендарем самостійно та визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3 в редакції додаткової угоди від 14.04.2020).
Умовами п. 3.7 договору встановлений обов`язок орендаря у випадку порушення строків оплати та обсягу платежу сплатити штраф у розмірі 3% від місячного розміру орендного платежу щодо якого було допущено відповідне порушення.
На підставі п. 3.10 договору, у випадках закінчення дії цього договору або його дострокового припинення орендна плата перераховується орендарем по добу фактичної здачі комунального майна по акту приймання-передачі.
За умовами п. 3.12, якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна в установлений цим договором строк, орендодавець мА право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди за час прострочення.
Пунктом 3.12 договору передбачено, що припинення дії цього договору не тягне за собою припинення зобов`язання орендаря з погашення заборгованості з орендної плати, штрафів. Припинення даного зобов`язання відбувається лише при його виконанні у повному обсязі.
За умовами п. 5.2, орендар зобов`язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату з урахуванням її індексації незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. 
Орендар, згідно п. 5.12 договору оренди, зобов`язався у разі припинення, дострокового розірвання цього договору повернути орендодавцю, балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на час його передачі в оренду з урахуванням нормального фізичного зносу.
Відповідно п. 9.1, балансоутримувач має право вимагати від орендаря виконання обов`язків, які передбачені цим договором, у тому числі шляхом звернення до суду (виступаючи позивачем).
Додатковою угодою від 14.04.2020 сторони продовжили термін дії договору оренди від 20.06.2003 № 325/7 строком на 3 роки - до 29.05.2021. 
Нежитлове приміщення було передано в оренду ФОП ЧОРНІЙ І.В. згідно акту прийому-передачі. 
Господарським судом Запорізької області розглядалася справа № 908/3414/24 Комунального підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7” до відповідачки: фізичної особи ЧОРНОЇ ІНГИ ВАЛЕРІЇВНИ про розірвання договору оренди від 20.06.2003 № 325/7 нежитлового приміщення по вул. Дмитра Вишневецького (Ладозькій), буд № 14, м. Запоріжжя та звільнення нежитлового приміщення першого поверху (літ. А-9) загальною площею 1,68 кв.м за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дмитра Вишневецького (Ладозькій), будинок № 14, шляхом виселення ЧОРНОЇ ІНГИ ВАЛЕРІЇВНИ на користь Комунального підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7”. 
За результатами розгляду справи № 908/3414/24 Господарським судом Запорізької області було ухвалено рішення від 04.03.2025, що набрало законної сили 03.04.2025, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. 
Судовим рішенням у справі № 908/3414/24 було встановлено, що договір оренди нежитлового приміщення № 325/7 від 20.06.2003 припинився 29.05.2021 у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено. Користування відповідачкою майном – нежитловим приміщенням загальною площею 1,68 кв.м по вул. Дмитра Вишневецького після припинення договору оренди (у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено), є таким, що здійснюється не відповідно до його умов, тобто є неправомірним користуванням майном.
Згідно приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як зазначено у позовній заяві, до теперішнього часу об`єкт оренди з користування не повертався.
6. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення 
Згідно приписів статей 6, 627, 628 Цивільного кодексу України, сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За своєю правовою природою договір оренди нежитлового приміщення № 325/7 від 20.06.2003, укладений між сторонами, є договором найму комунального майна, до якого застосовуються положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
Відповідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч.ч. 1, 4, 5 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності. Порядок розподілу орендної плати для об`єктів, що перебувають у комунальній власності, між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначається представницьким органом місцевого самоврядування.
Як встановлено судом, договір оренди від 20.06.2003 № 325/7 припинився 29.05.2021 у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено.
Доказів повернення нежитлового приміщення з оренди матеріали справи не містять та учасниками справи не надано. Позивач зазначив, що об`єкт оренди з користування не повертався.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).
У відповідності до ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість з орендної плати за період із січня 2022 по листопад 2024 у сумі 1978,16 грн. на користь балансоутримувача та за період із лютого 2022 по грудень 2025 у сумі 5996,59 грн. на користь місцевого бюджету.
В обґрунтування позову позивач посилався на пункти 3.10, 3.12 договору, якими передбачено: у випадках закінчення дії цього договору або його дострокового припинення орендна плата перераховується орендарем по добу фактичної здачі комунального майна по акту приймання-передачі; припинення дії цього договору не тягне за собою припинення зобов`язання орендаря з погашення заборгованості з орендної плати, штрафів. Припинення даного зобов`язання відбувається лише при його виконанні у повному обсязі.
У відповідності до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зауважує, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 вирішувала питання, зокрема, щодо правового режиму користування майном під час дії та у разі припинення договору найму (оренди).
У означеній постанові Об`єднана палата виснувала, зокрема, таке:
"Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.
Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.
Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 ЦК України, статей 283, 284, 286 ГК України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.
Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.
З урахуванням викладеного Суд доходить висновку, що користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України та ГК України.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма статті 762 ЦК України ("Плата за користування майном") і охоронна норма частини другої статті 785 ЦК України ("Обов`язки наймача у разі припинення договору найму") не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.
Отже, положення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства (стаття 6 ЦК України).
Неврахування таких висновків щодо застосування положень цивільного та господарського законодавства на практиці призводить до того, що з орендаря, який після припинення строку дії договору не повернув майно орендодавцю на його вимогу, фактично стягується потрійний розмір орендної плати, а саме: безпосередньо орендна плата, а також неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Такий підхід у регулюванні орендних правовідносин вочевидь не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України)".
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.07.2021 у справі № 904/577/20, який також зазначив: "Якщо орендар не повертає майно після закінчення строку договору оренди орендодавець вправі звернутися до суду з позовом про стягнення з орендаря неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч. 2 ст. 785 ЦК України), в межах розгляду якого орендар вправі спростувати доводи щодо неповернення ним цього майна чи наявності вини у такому неповерненні. Яким би способом у договорі не регламентувалися правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення договору, що відбулося у спірних правовідносинах, ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено ч. 2 ст. 785 ЦК України".
У постанові від 16.08.2024 у справі № 910/14706/22 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підтримала власні висновки, які викладені у постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 та зазначила, зокрема, таке:
- неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним;
- неустойка за частиною другою статті 785 ЦК України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном;
- відповідно до частини другої статті 785 ЦК України передбачено право наймодавця вимагати від наймача, у разі невиконання ним обов`язку щодо повернення речі, сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі;
- отже, така неустойка, передбачена частиною 2 статті 785 ЦК України, може бути зменшена судом за правилами частини третьої статті 551 цього Кодексу.
За наведеного вище суд зазначає, що здійснені позивачем розрахунки позовних вимог, зокрема, сума заборгованості з орендної плати (що нарахована за період із січня 2022 на користь балансоутримувача та за період із лютого 2022 на користь місцевого бюджету, тобто після припинення договору оренди 29.05.2021), а також нараховані на цю плату суми штрафу, 3% річних та інфляційних втрат не відповідають наведеним вище позиціям Верховного Суду та правовому регулюванню спірних відносин сторін із 29.05.2021 (дати припинення договору оренди).
Відтак, у задоволенні позовних вимог судом відмовляється повністю.
7. Судові витрати
Згідно п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

У задоволенні позовних вимог судом відмовити повністю.
Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 25 серпня 2025.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко