Справа № 163/768/26  Провадження №33/802/426/26 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю представника митниці Федчишиної С.Ф., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 квітня 2026 року неї,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 48134 (сорок вісім тисяч сто тридцять чотири) гривні 41 копійка.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665.60 грн.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона, перебуваючи в період з 19.10.2021 по 05.02.2023 на посаді керівника ТОВ «Сантрейд Авто», під час митного оформлення товару «сідельний тягач для перевезення напівпричепів на дорогах загального призначення марки «MAN», модель «TGX» 18.440…» за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 30.12.2022 №22UA205170027804U6 вчинила дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 48 134,41 грн. шляхом подання митному органу сертифіката з перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AS0456980 від 29.12.2022, який містить неправдиві відомості та став підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого у вказаній митній декларації, чим вчинила правопорушення, передбачене ст.485 МК України.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що на момент митного оформлення сертифікат не викликав ніяких сумнівів у його достовірності, а тому вона не могла і не повинна була перевіряти автентичність цього документа. Крім того, вона не здійснювала самостійно сертифікацію товарів, оскільки сертифікат є офіційним документом який оформлює експортер. Вказує на те, що місцевим судом не встановлено та не доведено наявність в її діях умислу на вчинення правопорушення, а лише зроблено припущення. Просить постанову судді скасувати та винести нову, якою звільнити її від відповідальності та закрити провадження у справі.
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, хоча належним чином та завчасно повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням від 13.05.2025 (а.с.95), Жодних клопотань від неї про відкладення розгляду справи не надходило. 
А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП її неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника митниці Федчишину С.Ф., яка заперечувала апеляційну скаргу і просила постанову судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно із вимогами ст.487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ст.485 МК України, вказаних вимог закону дотримався.
Висновок місцевого суду про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Суддя в оскаржуваній постанові проаналізував всі докази і дав кожному з них відповідну оцінку, вказавши які обставини ними підтверджуються чи спростовуються, та прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях  ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.
Як встановлено місцевим судом, факт ввезення на митну територію України в адресу ТОВ «Сантрейд Авто» товару, а саме «сідельний тягач для перевезення напівпричепів на дорогах загального призначення марки - MAN, модель - TGX 18.440…» і випуск його у вільний обіг підтверджується копією митної декларації ІМ40ДЕ від 30.12.2022 №22UA205170027804U6. Декларування товару здійснювала ОСОБА_1 , яка водночас на дату декларування товару була керівником фірми отримувача товару ТОВ «Сантрейд Авто».
Так, товар заявлений у митному режимі імпорт, його продавцем і відправником зазначена польська компанія «USLUGI TRANS. OGRODNICTWO HANDEL Z». 
Крім того, у графі 36 митної декларації заявлена преференція при сплаті мита за митне оформлення товару за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС), а преференція заявлена на підставі сертифіката з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AS 0029317 від 14.11.2022, у якому органом його видачі зазначено митницю в Катовіце Республіки Польща.
Вказані обставини в поданій апеляційній скарзі не оспорюються.
Згідно відповіді на запит Держмитслужби, митний орган Республіки Польща листом № 2601-IOA.4331.175.2024 від 08.10.2025 надало відповідь про те, що під час порівняння сертифікатів EUR.1, зокрема № PL/MF/AS0456980 від 29.12.2022, поданого Митним управлянням у Стараховіцах, та сертифікатів, надісланих митним органом України, були виявлені розбіжності в інформації про дані експортера, отримувача товару, виду товару чи дати реєстрації.
У зв`язку з надходження вказаної відповіді, митним органом встановлено, що сертифікат EUR.1 № PL/MF/AS0456980 від 29.12.2022 не відповідає вимогам ст.16 Доповнення І «Визначення поняття походження товарів і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, а товар, що в ньому зазначений, не підпадає під преференційний режим відповідно до положень Додатку І Конвенції в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.
Згідно із ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
З диспозиції ст.485 МК України вбачається, що відповідальність особи за даною нормою закону, настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
При цьому відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року № 8, судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Місцевий суд обґрунтовано визнав відповідь митного органу Республіки Польща належним та допустимим доказом, оскільки у справі здобута у передбаченому МК України порядку, є офіційним документом, який складений і видавався службовою особою від імені органів державної влади іноземної країни, і така відповідь є конкретною та однозначною.
На підставі доказів того, що переміщення в адресу ТОВ «Сантрейд Авто» і випуск у вільний обіг товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ відбулося з використанням сертифіката з перевезення товару EUR.1 № PL/MF/AS0456980 від 29.12.2022, який компетентним органом Республіки Польща містить неправдиві відомості через наявність у ньому розбіжностей із сертифікатом з аналогічним номером, що перебував у розпорядженні польського митного органу, що, у свою чергу, свідчить про безпідставність заявлення в митній декларації преференції за кодом 410 і, як наслідок, про неправомірне звільнення від сплати митних платежів в обсязі, передбаченому чинним законодавством України, а тому в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.485 МК України.
Оцінюючи вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Враховуючи сукупність вищенаведених доказів у даній справі, слід прийти до переконання, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, та призначив стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства, а тому підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, на що вказує апелянт в своїй апеляції, немає.
Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 квітня 2026 року неї – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду     В.П. Денісов