ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 р.	Справа № 520/2319/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 (головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 08.04.2026) по справі № 520/2319/26
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Харківській області 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі – відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.12.2025 року №00563320707 частково, на суму нарахованих штрафних санкцій в розмірі 426 955,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з прийнятим ГУ ДПС у Харківській області в частині застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій на суму 426955,00 грн (із загальної суми 432055,00 грн).
Щодо встановлених під час перевірки порушень пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР вказує, що в ході проведення фактичної перевірки було здійснено контрольну закупку товару у ФОП ОСОБА_1 , а саме, придбано електровелосипед Corso Fisher за ціною 27000,00 грн. та встановлено проведення платником контрольної розрахункової операції без застосування РРО. Враховуючи наявність готівкових коштів на місці проведення розрахунків з урахуванням проведеної контрольної розрахункової операції у сумі 60855,00 грн, відповідач застосував до позивача штрафні санкції за порушення порядку проведення розрахункових операцій на суму 33855,00 грн. Разом з тим, позивач наголошує, що чинною нормою пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР не передбачено фінансової відповідальності за невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій.
Стосовно встановленого під час перевірки порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР позивач зазначає, що відповідно до акту фактичної перевірки та Розрахунку штрафних санкцій, який є додатком до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, штрафні санкції у розмірі 366100,00 грн були застосовані до позивача саме за порушення порядку ведення товарного обліку, а не за продаж необлікованих товарів та/або ненадання під час перевірки документів, які підтверджують облік товарних запасів, що суперечить приписам статті 20 Закону №265/95-ВР.
Крім того, позивач звертає увагу, що формулювання підстав перевірки в наказі про проведення фактичної перевірки № 4799-п від 28.10.2025 дає об`єктивне розуміння того, що підставою для проведення перевірки є саме здійснення контролюючим органом функцій, визначених законом у сфері здійснення платниками податків розрахункових операцій. У свою чергу, з`ясування питання щодо дотримання платником податків обліку товарних запасів не стосується здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, оформлення трудових відносин з працівниками, не пов`язане із отриманням дозвільних документів тощо. Отже, під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 , контролюючий орган вийшов за межі предмету фактичної перевірки, у зв`язку з чим акт такої перевірки в частині оскаржуваного рішення є доказом, здобутим з порушенням закону, що призводить до визнання перевірки в цій частині незаконною. 
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 задоволено адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 :
визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.12.2025 року №00563320707 в частині нарахованих штрафних санкцій в розмірі 426 955,00 грн.
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено того, що діяльність позивача пов`язана із виробництвом і обігом спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального. використовуються в електронних сигаретах, пального не можуть підтверджувати здійснення такої діяльності позивачем. Таким чином, у наказі Головного управління ДПС у Харківській області №4799-п від 28.10.2025 неправомірно визначено таку підставу для перевірки позивача, як виробництво і обіг спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, у зв`язку з чим такий наказ не відповідає вимогам встановленим ПК України та був прийнятий з порушенням визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки передбаченої ПК України. Враховуючи, що невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, суд першої інстанції дійшов висновку про скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Харківській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі № 520/2319/26, прийнявши у справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 .
В доводах апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду даної справи в Харківському окружному адміністративному суді представник позивача погодився з порушеннями, які виявлено у ході проведення фактичної перевірки, та підтвердив те, що позивач не вів облік товарних запасів електровелосипедів за місцем їх реалізації та зберігав необлікований товар.
Щодо законності наказу про проведення фактичної перевірки ГУ ДПС зазначає наказ ГУ ДПС оформлений з чітким дотриманням вимог, встановлених статтею 81 ПК України. Зазначення в наказі будь-яких додаткових відомостей (фактичних обставин, що стали передумовою для призначення перевірки за цією підставою) законодавством не вимагається. З посиланням на низку постанов Верховного Суду скаржник зауважує, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
По суті виявлених порушень ГУ ДПС зазначає, що під час проведення контрольної розрахункової операції з придбання електровелосипеду Corso Fisher розрахунковий документ не роздруковувався та не видавався. В акті фактичної перевірки зроблений висновок про не проведення розрахункових операцій на суму 60855,00 грн через РРО та не надання відповідних розрахункових документів на зазначену суму, що є порушенням вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». У визначений в запиті термін до 06.11.2025 документи, зокрема, видаткові та прибуткові накладні на товар, що реалізується у магазині, не надані.
Щодо порушень пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР апелянт з посиланням на постанову Верховного Суду від 10.04.2025 у справі №580/1158/23, зауважує, що позивач на початок проведення перевірки працівникам контролюючого органу не надав первинні документи на підтвердження ведення обліку товарних запасів. 
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
12.05.2026 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому зазначено, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та не спростовують встановленого судом першої інстанції факту відсутності у контролюючого органу законних підстав для нарахування штрафних санкцій у спірному розмірі. Щодо твердження скаржника про згоду позивача з виявленими порушеннями під час розгляду справи в Харківському окружному адміністративному суді позивач зазначає, що навіть за умови надання представником відповідних пояснень під час судового розгляду, такі пояснення не можуть свідчити про правомірність дій контролюючого органу та не усувають допущених ним порушень процедури призначення і проведення перевірки. Предметом судового розгляду у даній справі є не лише встановлення окремих фактичних обставин, а насамперед перевірка дотримання контролюючим органом вимог закону при реалізації владних управлінських функцій та застосуванні фінансових санкцій. Зауважує, що під час проведення перевірки відповідач вийшов за межі її предмету, визначеного наказом. Доводи апелянта щодо належного оформлення наказу про проведення перевірки зводяться до можливості довільного її призначення шляхом формального посилання на відповідну норму ПК України без конкретизації фактичних підстав її проведення. Призначення фактичної перевірки на підставі здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, можливе лише за умови провадження платником таких видів діяльності.
Учасники справи повідомлені про перегляд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 належним чином шляхом отримання ними копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та повістки про виклик у судове засідання, призначене на 08.06.2026 о 10:00, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
У судовому засіданні 08.06.2026 представник відповідача наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, натомість представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 22.06.2026 на підставі частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
V. Обставини, встановлені судом.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з наказом Головного управління ДПС у Харківській області №4799-п від 28.10.2025 «Про проведення фактичної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального), підпунктів 19-1. 1.4, 19-1.1.14, 19-1.1.16-19-1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, статті 15 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», частини першої статті 16 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», частини першої статті 72 Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», призначено провести перевірку за період діяльності з 22.09.2023 по день закінчення перевірки з метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» Закону України від 18 червня 2024 року № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів у сфері обігу підакцизних товарів, зокрема з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами) тощо.
За результатами проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки №42286/20/30/РРО/ НОМЕР_1 від 06.11.2025 року, згідно якого встановлено порушення пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»
Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення від 17.12.2025 року № 00563320707 щодо позивача на загальну суму штрафних санкцій 432 055,00 грн.
Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 17.12.2025 №00563320707 в частині нарахованих санкцій в розмірі 426 955,00 грн, позивач звернувся з позовом до суду. 
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами
Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Так, згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 12.10.2021 у справі № 120/5729/20-а, від 12.10.2021 року у справі № 120/5229/20-а, від 11.07.2022 у справі № 120/5728/20-а, від 21.12.2022 у справі № 500/1331/21, від 05.07.2023 у справі № 460/2663/22, від 17.08.2023 у справі № 160/15431/21, від 27.11.2023 у справі № 420/11790/22 зазначав, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки, кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі. Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.
В пункті 57 постанови від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 Верховний Суд зазначив, що на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
У постанові від 28.05.2024 у справі № 280/1431/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду підтримав усталену у судовій практиці позицію про те, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки: (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері. Така особливість зазначеного підпункту зумовлює обов`язок контролюючого органу у наказі про призначення перевірки поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.
Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.
Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.
Тобто, Верховний Суд послідовно дотримується позиції про необхідність перевіряти у спорах цієї категорії як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до наказу Головного управління ДПС у Харківській області №4799-п від 28.10.2025 юридичною підставою проведення фактичної перевірки зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а фактичною – здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. 
При цьому в ході перевірки позивача були встановлені порушення пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що зафіксовано в акті фактичної перевірки від 06.11.2025 №42286/20/30/РРО/2827213139. 
Так, в акті зазначено про встановлення непроведення розрахункових операцій на повну суму покупки через незареєстрований, опломбований та переведений у фіскальний режим роботи РРО та невидачи розрахункового документу встановленої форми та змісту особі, що отримує товар на суму 60855,00 грн, у тому числі при продажу 04.11.2025 електровелосипеду Corso Fisher за ціною 27000,00 грн. Доперевірочним аналізом бази даних СОД РРО встановлено проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму програмування кодів товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД при продажу 26.09.2025 підакцизного товару електровелосипеду Kraft за ціною 25200,00 грн, чек №5303267295, а також ведення з порушенням обліку товарів за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 366100,00 грн, а саме до перевірки не надані накладні, ТТН або будь-які інші документи, що підтверджують оприбуткування товарних запасів згідно з додатком до акту перевірки, у тому числі підакцизних, які знаходяться в реалізації, за обліком.
Досліджуючи в межах доводів апеляційної скарги питання правомірності призначення і проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , судова колегія враховує наведений Верховним Судом у постанові від 04.10.2022 у справі №810/1394/16 (на яку, серед іншого, посилається і апелянт) висновок, відповідно до якого призначаючи фактичну перевірку щодо здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального фахівці контролюючого органу вправі здійснювати перевірку виключно з вказаних питань. Інші питання, окрім тих, що пов`язані з виробництвом та обігом підакцизних товарів під час проведення відповідної перевірки не досліджуються (не перевіряються).
Крім того, у постанові від 10.04.2025 у справі №580/1158/23 Верховний Суд зазначив, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, крім відповідної інформації як підстави проведення перевірки, визначає ще й безпосереднє здійснення функцій податкового органу, передбачених законодавством, але тільки у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що положення підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачають можливість проведення фактичної перевірки у зв`язку зі здійсненням контролюючим органом відповідних функцій у сфері регулювання виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального. Водночас застосування цієї підстави має бути обумовлене наявністю об`єктивного зв`язку між предметом перевірки та діяльністю платника податків у відповідній сфері.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів здійснення позивачем діяльності пов`язаної із виробництвом і обігом спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (у тому числі, наявності у нього права на здійснення такої діяльності або здійснення без відповідних дозвільних документів).
Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено того, що діяльність позивача пов`язана із виробництвом і обігом спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
Саме по собі посилання у наказі про проведення фактичної перевірки на здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, за відсутності встановленого факту здійснення позивачем діяльності в такій сфері, не свідчить про наявність у такого органу необмежених повноважень щодо проведення фактичних перевірок платника податків з будь-яких питань.
Таким чином, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що наказ Головного управління ДПС у Харківській області №4799-п від 28.10.2025 «Про проведення фактичної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » не відповідає вимогам встановленим ПК України та був прийнятий з порушенням визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки передбаченої ПК України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 сформулювала правовий висновок, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Таким чином, головним критерієм, покладеним в основу визнання правових актів органу державної влади незаконними з процесуальних підстав, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав.
Відповідно ж до позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18 та від 24.05.2023 у справі № 140/607/22, встановлена судом протиправність наслідків перевірки з підстави порушення процедури її проведення є достатньою та самостійною підставою для скасування прийнятих за результатами її проведення рішень, що унеможливлює перехід до суті покладених в їх основу податкових правопорушень.
Отже, встановлені судом порушення, допущені відповідачем при призначенні фактичної перевірки позивача, нівелюють правові наслідки їх проведення, а також є самостійною та достатньою підставою для задоволення позову і скасування спірного податкового повідомлення-рішення.
Посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18, від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20, від 06.07.2022 № 420/1242/21, від 03.11.2022 у справі № 320/8042/21, від 19.07.2023 у справі № 520/11327/2020, від 28.05.2024 у справі № 280/1431/23, від 04.07.2024 у справі № 520/5841/21, від 19.11.2024 по справі № 160/2202/24, від 10.04.2025 № 580/1158/23, від 16.07.2025 № 520/10575/2020, є необґрунтованим, оскільки такі стосуються питання достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі та недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки, водночас в межах розглядуваної справи спірним питанням є наявність підстав для проведення перевірки.
Разом з тим, контролюючим органом не заперечується, що позивач не здійснює діяльність в сфері обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального. 
Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 по справі №520/2319/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		К.В. Мінаєва	
Судді	   	В.В. Катунов   І.М. Ральченко   	
Повний текст постанови складено 24.06.2026 року