ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/8780/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 року (суддя Царікова О.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 21.11.2025 року) у адміністративній справі №160/8780/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, суд –

в с т а н о в и в:
У березні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту – відповідач 1); Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач 2), в якому просила визнати протиправним рішення відповідача 1 від 12.03.2025 року №056650011160 про відмову у призначенні їй пенсії відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати відповідача 2 повторно розглянути її заяву від 05.03.2025 року про призначення пенсії відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до вимог ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити їй пенсію відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до вимог ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04.03.2025 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.03.2025 року №056650011160 про відмову у призначенні пенсії відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до вимог ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 05.03.2025 року.
З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 05.03.2025 року звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.03.2025 року №056650011160 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний документ – висновок ЛКК про те, що дитина мала медичні показання для визнання її особою з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. Апелянт зазначив, що вік ОСОБА_1 50 років 1 день; страховий стаж – 31 рік 06 місяців 10 днів; до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.10.1992 року по 01.07.1992 року згідно запису трудової книжки, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих виходів роботи в колгоспі.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою згідно довідки від 20.05.2024 року №1210-5003292419. ОСОБА_1 05.03.2025 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства. Рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.03.2025 року №056650011160 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.03.2025 року №0400-010219-8/51962 вказане рішення направлено ОСОБА_1 . Суд врахував, що ОСОБА_1 досягла 50 річного віку, має загальний страховий стаж роботи 31 рік 06 місяців 10 днів, є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.03.1996 року. Згідно медичного висновку від 04.10.2000 року №867, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має захворювання уроджений вивих обох стегон (виявлений у 2000 році), не лікований, зі значним порушенням функції тазостегнових суглобів. Заключення: наявне захворювання відповідає розділу II пункту 6/3 списку медичних показань та порядку видачі медичних висновків дітям-інвалідам з дитинства віком до 16 років, затвердженого наказом МОЗ України від 05.12.1991 року №175; висновок дійсний до 31.10.2005 року. Згідно медичного висновку №1139 на дитину-інваліда віком до 18 років ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має захворювання уроджений вивих обох стегон. Висновок: існуюче захворювання та патологічний стан відповідають розділуп.2 підпункту 2.25Я65 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженому наказом МОЗ України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 року №454/471/516; висновок дійсний до 01.10.2010 року. Згідно медичного висновку від 16.09.2010 року на дитину-інваліда віком до 18 років ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має захворювання уроджений вивих обох стегон. Висновок: наявне захворювання та патологічний стан відповідають розділу VI п.2 підпункту 2.25 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом МОЗ України від 08.11.2001 року №454/47/516; висновок дійсний до 05.02.2014 року. Згідно форми індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів від 26.08.2009 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має захворювання - уроджений вивих обох стегон. Згідно роздруківки ППВП ПФУ, ОСОБА_3 , 05.02.1996 року, має третю групу інвалідності, інвалід з дитинства; дата встановлення інвалідності 05.02.2014 року. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ст.17, пунктами «є», «ж» ст.5, ст.94 Закону України «Про пенсійне забезпечення; п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; пунктами 14, 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317, пунктами 2.1, 2.18 постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи, які засвідчують особливий статус особи - це документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону) та прийшов до висновку про те, що в законі визначена лише вимога про виховання дитини-інваліда до шести років. Суд врахував, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагноз встановлено у 4-річному віці, тобто підтверджений факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю з дитинства, а тому ОСОБА_1 набуто право на призначення дострокової пенсії за віком, відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суд прийшов до висновку про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.03.2025 року №056650011160 про відмову у призначенні пенсії, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії з підстави відсутності висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку є протиправним; ефективним способом захисту є призначення пенсії за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня звернення з заявою з 05.03.2025 року.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою згідно довідки від 20.05.2024 року №1210-5003292419.
Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.03.2025 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Встановлено, що за принципом екстериторіальності 12.03.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області розглянуто заяву ОСОБА_1 та рішенням №056650011160 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з відсутності висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.
Встановлено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.03.2025 року №0400-010219-8/51962 рішення направлено ОСОБА_1 .
Згідно медичного висновку від 04.10.2000 року №867, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має захворювання уроджений вивих обох стегон (виявлений у 2000 році), не лікований, зі значним порушенням функції тазостегнових суглобів. Заключення: наявне захворювання відповідає розділу II пункту 6/3 списку медичних показань та порядку видачі медичних висновків дітям-інвалідам з дитинства віком до 16 років, затвердженого наказом МОЗ України від 05.12.1991 року №175; висновок дійсний до 31.10.2005 року. Згідно медичного висновку №1139 на дитину-інваліда віком до 18 років ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має захворювання уроджений вивих обох стегон. Висновок: існуюче захворювання та патологічний стан відповідають розділупункту 2 підпункту 2.25Я65 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженому наказом МОЗ України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 року №454/471/516; висновок дійсний до 01.10.2010 року. Згідно медичного висновку від 16.09.2010 року на дитину-інваліда віком до 18 років, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має захворювання уроджений вивих обох стегон. Висновок: наявне захворювання та патологічний стан відповідають розділу VI пункту 2 підпункту 2.25 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом МОЗ України від 08.11.2001 року №454/47/516; Висновок дійсний до 05.02.2014 року. Згідно форми індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів від 26.08.2009 року ОСОБА_4 , 05.02.1996 року, має захворювання - уроджений вивих обох стегон. Згідно роздруківки ППВП ПФУ, ОСОБА_4 в шлюбі), ІНФОРМАЦІЯ_2 , має третю групу інвалідності, інвалід з дитинства; дата встановлення інвалідності 05.02.2014 року.
Відповідно до п. «є» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.
Відповідно до ч.3 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.
Відповідно до пунктів 14, 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку. Причиною інвалідності є інвалідність з дитинства.
Відповідно до п.2.18 постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акту огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності
Аналізуючи докази у праві та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 досягла 50 річного віку, має загальний страховий стаж роботи 31 рік 06 місяців 10 днів, є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 25.03.1996 року. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагноз встановлено у 4-річному віці; підтверджений факт, що ОСОБА_4 , 05.02.1996 року, є особою з інвалідністю з дитинства, а тому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набуто право на призначення дострокової пенсії за віком, відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 року у адміністративній справі №160/8780/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України. 

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова