Номер провадження: 22-ц/813/2519/26 
Справа № 522/3891/25
Головуючий у першій інстанції Чорнуха Ю. В.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Чорнухи Ю.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі по тексту – АТ «Універсал Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що 28.06.2021 року між позивачем та відповідачем підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. 28.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» із анкетою-заявою до договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у мобільному додатку. Клієнт своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погоджується з тим, що анкета-заява разом із умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок, та, встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 30000,0 гривень. Після підписання заяви відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають у результаті використання платіжних карток, згідно тарифів. Відповідач не здійснює повернення кредиту у терміни та на умовах, визначених умовами та правилами, а також тарифами., у зв`язку із чим у позичальника виникла заборгованість у розмірі - 32828,29 грн.
З огляду на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 32828,29 грн, яка складається із: загального залишку заборгованості за тілом кредиту 32828,29 грн, заборгованості за пенею 0,00 грн; та судові витрати.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.225 року у задоволені позовних вимог АТ «Універсал Банк» відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування, тарифами , таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Скаржником також зазначено, що витяг з Умов та Тарифи за карткою Monobank, що наявні у матеріалах справи, враховуючи специфіку надання банківських послуг, неодноразово оновлювались та доповнювались у відповідності вимогам діючого законодавства, та актуальні редакції, згоду на які надано відповідачем, шляхом, зокрема та не виключно, проведенням банківських операцій та подальшого користування банківськими послугами, були доступні на постійній основі у публічному доступі на офіційному сайті банку та в мобільному додатку. 
Апеляційна скарга також мотивована відсутністю будь-якого контр розрахунку суми заборгованості наданого відповідачем. 
Своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України учасники справи не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт надання позивачем відповідачу кредиту. Сам по собі розрахунок заборгованості за договором № б/н від 28.06.2021 року, укладеним між позивачем та відповідачем не є доказом перерахування кредитних коштів позивачем відповідачу або оплати позивачем видаткових операцій за платіжною карткою відповідача. Позивач не заявляв клопотання про витребування доказів, не повідомляв суду про виникнення складнощів в отриманні доказів. З огляду на принцип змагальності, суд не має права за власною ініціативою витребовувати докази перерахування коштів позивачем відповідачу.
За таких обставин, враховуючи не надання позивачем належних та достатніх доказів перерахування відповідачу коштів у заявленій у позові сумі або оплати позивачем видаткових операцій за платіжною карткою відповідача, та з огляду на принцип змагальності цивільного судочинства та наведені стандарти доказування, суд вважає не доведеною обставину наявності заборгованості відповідача перед позивачем за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28.06.2021 року у розмірі 32828,29 грн, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Однак з даними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується та з огляду на наведені скаржником доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.
За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Окрім того, відповідно до ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.06.2021 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, згідно з якою просив відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» у гривні на ім`я відповідача № НОМЕР_2 та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку.
Згідно анкети-заяви відповідачем засвідчено генерацію колючової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій. Також визначено, що УЕП є аналогом власноручного підпису.
Факт підписання даної анкети-заяви відповідачем не заперечується.
З підписаної анкети-заяви до договору про надання банківських послуг вбачається, що ця анкета-заява разом із умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK/Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг.
У тексті анкети-заяви зазначено, що відповідач погодився з тим, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинність.
Також з вказаної анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 , окрім відкриття на його ім`я поточного рахунку в АТ «Універсал Банк», також просив встановити кредитний ліміт на суму, визначеному у мобільному додатку. 
При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, що згідно з п. п. 1.1., 1.3. розділу ІІ умов і правил обслуговування, з якими згідно змісту анкети-зави та особливості надання АТ «Універсал Банк» картою типу Monobank, відповідач ознайомився, банк випускає клієнту платіжну картку на підставі договору, що укладається шляхом підписання клієнтом анкети-заяви. Випуск платіжної картки здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту платіжної картки. Клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.
Довідкою АТ «Універсал Банк» від 10.01.2025 року підтверджено в свою чергу встановлення ОСОБА_1 на відкритий поточний рахунок у гривні, шляхом підписання анкети-заяви до договору, та розмір кредитного ліміту, що становить 30000,0 грн (а.с. 15). Відповідачем в свою чергу не заперечувався факт відкриття рахунку у АТ «Універсал Банк» та встановлення кредитного ліміту у визначеному розмірі.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 03.12.2024 року заборгованість відповідача становить 32828,99 грн, яка складається з залишку заборгованості за наданим кредитом – 32828,29 грн; 0 грн – залишок за відсотками та пенею.
Долучений АТ «Універсал Банк» розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та відповідними доказами в розумінні положень ст.ст. 76, 77 ЦПК України не спростований, альтернативного розрахунку заборгованості не надано. 
Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про помилкові та передчасні висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявними матеріалами справи підтверджено факт відкриття ОСОБА_1 рахунку у АТ «Універсал Банк», встановлення кредитного ліміту та наявність заборгованості за наданими кредитними коштами, яка в свою чергу відповідачем по справі не заперечується.
При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне також зазначити, що згідно наданої позивачем довідки про встановлення кредитного ліміту, даний ліміт встановлений у розмірі 30000,0 грн. Відомостей щодо зміни (збільшення/зменшення) такого розміру матеріали справи не містять. 
Натомість, заявлений позивачем розмір заборгованості за наданим кредитом становить 32828,29 грн, що в свою чергу перевищує встановлений відповідачу розмір кредитного ліміту, підтверджений вищевказаною довідкою АТ «Універсал Банк». Відповідно, з огляду на викладене, з відповідача підлягає стягненню заборгованість в межах встановленого на рахунок кредитного ліміту, що становить 30000,0 грн.
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України). 
За подання позовної заяви АТ «Універсал Банк» сплачений судовий збір у розмірі 3028,0 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № CF_97311 від 22.01.2025 року.
За подання апеляційної скарги АТ «Універсал Банк» сплачений судовий збір у розмірі 4542,0 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № CF_127671 від 21.11.2025 року.
Відповідно, з урахуванням висновків суду про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позивачем позовних вимог, а саме на 91 % від розміру заявленого позивачем, а тому судовий збір, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 6888,70 грн.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
З огляду на положення п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити частково.
Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2025 року – скасувати.
Ухвалити постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352, 04082, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) заборгованість у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352, 04082, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6888 (шість тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн 70 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 15 травня 2026 року.

Головуючий О.С. Комлева

Судді М.М. Драгомерецький 

С.М. Сегеда