Справа № 686/9936/25
Провадження № 2/686/5812/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року 

Хмельницький міськрайонний судХмельницької області 
в складі: головуючого судді – Порозової І.Ю.,
за участю секретаря – Кшановської Є.З.,
представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

встановив:

В квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову позивач, вказала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї третьої частини всіх видів його заробітку (доходу) на дітей щомісяця, починаючи з 20 березня 2017 року до досягнення дітьми повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В зв`язку із тим, що відповідач не сплачував нараховані суми аліментів, станом на 03.02.2025 року заборгованість за несплату аліментів становить 276039,34 грн., що підтверджується довідкою, виданою начальником Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому.
Розмір неустойки (пені) за період з 20.03.2017 р. по 01.02.2025 р. становить згідно розрахунку позивача 270750,92 грн.
В ході розгляду справи представник позивача зменшив вимоги до 252052,42 грн. пені, яку просить стягнути з відповідача за період з 01.09.2025 року по 01.10.2025 року. 
Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 14.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
11.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі.
05.11.2025 року ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів в сумі 270750,92 грн.
11.12.2025 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення.
Ухвалою суду від 26.02.2025 року заочне рішення від 05.11.2025 року скасовано.
Представник позивача в судовому засіданні наполягає на задоволенні позову з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суд не повідомили, водночас подали відзив на позовну заяву за змістом якого проти позову заперечують з огляду на невідповідність фактичним обставинам змісту довідки-розрахунку заборгованості від 01.02.2025 року, поданої позивачкою. Відповідно, розрахунок пені вважають невірним. Також представником відповідача вказано, що несплата по аліментах виникала через арешт рахунків відповідача державним виконавцем, а також через важке матеріальне становище відповідача. Окрім того, представник позивача клопотала про зупинення провадження у справі у зв`язку з проходженням відповідачем служби в ЗСУ, в чому ухвалою суду від 20.04.2026 року відмовлено.
Судом встановлено, що на виконанні другого відділу Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому перебуває виконавчий лист №686/5379/17 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї третьої частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 20 березня 2017 року до досягнення дітьми повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку
Згідно довідки-розрахунку начальника Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому від 10.12.2025 року №132001/25.17-42 станом на 01.10.2025 року заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.09.2020 року по 01.10.2025 року (в межах позовних вимог)становила 257120,36 грн., при цьому з 01.04.2019 року по вересень 2025 року відповідач не сплачував аліменти взагалі.
У жовтні 2025 року ОСОБА_3 сплачено 53874, 27 грн. та в листопаді 2025 року 266053,95грн.
Вищевказані обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема: свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; довідкою-розрахунком головного державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому від 03.02.2025 року №3162/25.17-42 за період з 20.03.2017 по 01.02.2025; довідкою-розрахунком старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому від 10.12.2025 №132001/25.17-42 за період з 20.03.2017 по 01.11.2025.
Згідно розрахунку позивача від 17.04.2026 року, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів на утримання дітей – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.09.2020 року по 01.10.2025 року становить–252 052,42грн.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною другою статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина четверта статті 155 СК України).

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Згідно зі статтею 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

За змістом частини четвертої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частин третьої, восьмої та дев`ятої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить, зокрема, вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з частинами першою та другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення змісту статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначив, що положення Цивільного кодексу України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 (провадження № 14-400цс19) сформулювала висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів.
Факт тривалої несплати аліментів та виникнення значної заборгованості встановлено судом.
Відповідач, заперечуючи проти позову послався на важке матеріальне становище та звільнення з роботи, водночас не надав доказів вказаних обставин, крім того період повної несплати ним аліментів на двох дітей становить понад 5 років, що вочевидь не може бути виправдано лише усними заявами. Твердження про неможливість подати докази через службу в ЗСУ також не беруться до уваги судом, оскільки в даній справі у відповідача є представник, крім того він не позбавлений можливості здобувати докази шляхом письмових (елекронних) запитів. Така можливість надана судом шляхом перегляду заочного рішення суду.
Підстави для зменшення суми неустойки відповідач не навів, а неточності у розрахунках державного виконавця, що стали підставою для подання позивачем заяви про зменшення позовних вимог, пов`язані зі сплатою заборгованості по аліментах, що відбулася після звернення позивачки до суду з даним позовом та невірним визначенням суми аліментів, які підлягали до стягнення, однак зміна відбулася в сторону збільшення, а тому вказана обставина не впливає на причини несплати аліментів та виникнення підстав для стягнення пені. 
Отже, у цьому конкретному випадку відповідач є таким, що не довів свою невинуватість у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, а тому наявні підстави для застосування до нього відповідальності у вигляді стягнення пені, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
Враховуючи наведене, те, що стягненню підлягає пеня в розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову, та слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 252052,42 грн. пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.09.2020 р. по 01.10.2025 р.. Наданий представником позивача розрахунок пені від 17.04.2026 року є вірним та не оспорено відповідачем.
Щодо заяви представника відповідача про застосування 3-річного строку позовної давності, зробленої у заяві про перегляд заочного рішення суду, суд констатує відсутність підстав для такого застосування з огляду на зміст статті 20 СК України, за якою до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 2520,52 грн., пропорційно до суми задоволеного позову.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.196 СК України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, суд 

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , жителя: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , жительки: АДРЕСА_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.09.2020 р. по 01.10.2025р. в сумі- 252 052,42 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , жителя: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 2520,52 грн. на користь держави (ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, ЄДРПОУ 37993783, Казначейство України (ЕАП), р/р UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення ухвалено в порядку абз.2 ч.1 ст.244 ЦПК України 19.06.2026 року.

Суддя: