Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
01 травня 2026 року № 820/1507/17 

Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Мельникова Р.В.,
за участі секретаря судового засідання - Лапіної Ю.В.,
представника позивача - Гаврильченка Ю.О.,
представника відповідача - Соколової І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозапчастина» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгрозапчастина», звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просить суд:
- скасувати податкове повідомлення - рішення Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № 0000085015 від 27.03.2017 року.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2017р. по справі № 820/1507/17 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозапчастина» до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суді від 12.07.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозапчастина» залишено без задоволення; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2017р. по справі № 820/1507/17 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.12.2024 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозапчастина» задоволено частково; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2017 у справі № 820/1507/17 скасовано щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.03.2017 №0000085015 в частині на суму 810081,00 грн. (607560,75 грн. - за основним платежем, 202520,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями); справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції; в іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2017 у справі № 820/1507/17 залишено без змін.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано до розгляду головуючому судді Мельникову Р.В..
Ухвалою суду від 20.01.2025 адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозапчастина» до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.03.2017 № 0000085015 в частині на суму 810081,00 грн (607560,75 грн - за основним платежем, 202520,25 грн за штрафними (фінансовими) санкціями) - прийнято до розгляду. Розгляд адміністративної справи призначено у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Замінено відповідача Харківське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на його правонаступника Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (61012, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30, код ЄДРПОУ - 44131658).
Протокольною ухвалою від 12.03.2026 суд задовольнив клопотання представника відповідача про виклик свідків. Здійснив виклик у якості свідків керівника ТОВ «ІННАН» (ЄДРПОУ38520415) ОСОБА_1 та керівника ТОВ «ФРГ ЛТД» (ЄДРПОУ 3917066) ОСОБА_3.
Повістки про виклик направлено судом на юридичні адреси підприємств засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта». Поштові відправлення повернулися до суду з відміткою про відсутність адресатів за вказаною адресою. 
З метою належного сповіщення свідків про необхідність прибуття у судове засідання судом розміщено оголошення на веб-сайті суду у порядку передбаченому статтею 130 КАС України. 
Від представника Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до суду надійшов відзив, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог повністю заперечує та наголошує, що підставою для встановлення вказаних висновків та винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугував викладений в акті перевірки висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем з ТОВ НВП «Д ПРАМ», ТОВ «АГРОС-ДНЕПР», ТОВ «ІННАН», ТОВ «МЕРИДИАН - ЛОГИСТИК», ТОВ «ЛАРАШ ТОРГ», ТОВ «ФРГ ЛТД», ТОВ «ДЕРЕКС ГРУП», ПП «ТД «АГРОАЛЬЯНС», що не спричинили реального настання правових наслідків, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволені заявлених ТОВ «Украгрозапчастина» позовних вимог. 
Представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якій зазначалося, що долучені до матеріалів справи докази у повній мірі підтверджують реальність господарських операцій з зазначеними контрагентами, а також спростовують висновки викладені в акті перевірки Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків. Посилання контролюючого органу на відсутність окремих документів (зокрема, договорів, журналів обліку, товарно-транспортних накладних) або на наявність кримінальних проваджень щодо контрагентів не можуть вважатися належними доказами нереальності операцій, оскільки такі обставини самі по собі не спростовують факту постачання товару чи надання послуг. У свою чергу припинення діяльності контрагента після здійснення операцій або формальні недоліки в його діяльності не впливають на правомірність формування податкового обліку позивача за наявності підтвердження фактичного виконання операцій.
Позивачем також надано пояснення, в яких зазначено, що податковий орган фактично обмежився формальними ознаками (неможливість проведення зустрічних звірок, відсутність окремих документів, розбіжності в податковій звітності контрагентів), не спростувавши при цьому належними та допустимими доказами реальний рух активів і зміну майнового стану позивача. Окрім того, посилання відповідача на кримінальне провадження №32015060000000030 не є підтвердженням факту встановлення у передбаченому законом порядку обставин, які б свідчили про фіктивність діяльності контрагента позивача або нереальність спірних господарських операцій. Сам по собі факт наявності кримінального провадження без прийняття відповідного судового рішення не є належним та достатнім доказом порушення податкового законодавства платником податків.
Від представника Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до суду, на виконання протокольної ухвали суду надано пояснення щодо посадових осіб ТОВ «ІННАН» та ТОВ «ФРГ ЛТД», яка наявна в інформаційно-комунікаційних системах податкового органу, а також повідомлено відомості стосовно кримінального провадження, на яке контролюючий орган посилався як на підставу для висновків про нереальність господарських операцій позивача. Зокрема, встановлено, що ТОВ «ФРГ ЛТД» є фігурантом кримінального провадження №32015060000000030, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. Так, Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було направлено запит до Житомирської обласної прокуратури, щодо стану кримінального провадження №32015060000000030. У подальшому отримано відповідь, що матеріали досудового розслідування скеровано до слідчого управління фінансових розслідувань Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників податків. Станом на дату надання додаткових пояснень інформація стосовно винесеного вироку за результатами розслідування або факту закриття кримінального провадження відсутня згідно Єдиного державного реєстру судових рішень.
У судове засідання сторони прибули. Представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на необґрунтованість викладених у позові обставин. Свідки на виклик суду до суду не прибули, про час та місце проведення були належним чином повідомлені. 
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив таке.
Як вбачається з матеріалів справи, Харківським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведено документальну планову перевірку ТОВ «Украгрозапчастина» (код ЄДРПОУ 25188223) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року, результати якої оформлені відповідним актом № 10/28-1050-15-06/25188223 від 17.07.2017 року (далі - акт перевірки) (т. 1 а.с. 127-193).
Перевіркою встановлені порушення, зокрема з питань податку на прибуток: п. 5, п. 6, п.7, п. 9.5, п.10, п. 18, п.19 П(с)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, п. 9 П(с)БО 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року № 246, п.44.1, ст. 44, пп. 138.1.1, п. 138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПКУ, (в редакції, що діяла з 01.01.2015 року), в результаті чого, на думку контролюючого органу, ТОВ «Украгрозапчастина» занижено податок на прибуток на загальну суму 1151150 грн., в т.ч. по періодах: за 2014 рік - у сумі 516785 грн.; за 2015 рік - у сумі 550788 грн.; за ІІІ квартал 2016 року - у сумі 83577 грн.
На підставі висновків акту перевірки, відповідачем 27.03.2017р. прийнято податкове повідомлення - рішення № 0000085015, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача на 1451331 грн (за податковим зобов`язанням 151150 грн та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 300181 грн). 
Підставою для встановлення вказаних висновків та винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугував викладений в акті перевірки висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем з ТОВ НВП «Д ПРАМ», ТОВ «АГРОС-ДНЕПР», ТОВ «ІННАН», ТОВ «МЕРИДИАН - ЛОГИСТИК», ТОВ «ЛАРАШ ТОРГ», ТОВ «ФРГ ЛТД», ТОВ «ДЕРЕКС ГРУП», ПП «ТД «АГРОАЛЬЯНС», що не спричинили реального настання правових наслідків.
Не погоджуючись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням ТОВ «Украгрозапчастина» звернулося до суду з позовом. 
Суд зазначає, що загальна сума податкового повідомлення-рішення від 27.03.2017 № 0000085015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств складає 1451331,00 грн., разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.12.2024 погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 27.03.2017 № 0000085015 в частині застосування до позивача штрафу на загальну суму 641250,00 грн. (513000,00 грн. - за основним платежем та 128250,00 грн. - за штрафними (фінансовими) у зв`язку з недоведеністю реальності господарських операцій з ТОВ «Лараш торг» та ТОВ «Меридіан Логістика». Разом з тим, Суд, розглядаючи касаційну скаргу скаржника, вказав на передчасність відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.03.2017 № 0000085015 в частині, а саме зазначив про передчасність висновків суду та податкового органу, щодо достовірності господарських операцій позивача з ТОВ НВП «Д ПРАМ», ТОВ «АГРОС-ДНЕПР», ТОВ «ІННАН», ТОВ «ФРГ ЛТД», ТОВ «ДЕРЕКС ГРУП» та ПП «ТД «АГРОАЛЬЯНС» на загальну суму податкового зобов`язання 810081,00 грн. (607560,75 грн. - за основним платежем, 202520,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).
Отже, розглядаючи справу по суті заявленої позовної вимоги в частині, з урахуванням висновків Верховного Суду викладених у постанові від 18.12.2024 у справі №820/1507/17, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковим кодексом України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п/п 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Пунктом 135.2 ст. 135 ПК України передбачено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п/п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 цієї статті).
Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, акти, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.
Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «АГРОС-ДНЕПР» суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Украгрозапчастина» в 2014 році мало взаємовідносини з ТОВ «АГРОС-ДНЕПР». 
ТОВ «Украгрозапчастина», у періоді який був предметом перевірки, мало взаємовідносини з ТОВ "АГРОС-ДНЕПР" (код 35740537). Між зазначеними суб`єктами господарювання укладено договір №ТОВ-000105 від 13.05.2014 року, який як зазначає відповідач, до перевірки не надано. На отриманий товар (запасні частини) ТОВ "АГРОС-ДНЕПР" за травень 2014 року виписано податкові та видаткові накладні на загальну суму 18199,84 грн., у т.ч. ПДВ 3033,31 грн. (сума без ПДВ 15166,53 грн.).
У податковому обліку вартість отриманих ТМЦ включено підприємством до складу собівартості реалізованих товарів в момент продажу таких товарів в 2014 році у сумі 12875 грн., що в бухгалтерському обліку відображено наступним записом: Д-т 902 «Собівартість реалізованих товарів» К-т 281 «Товари на складі». Розрахунки за придбаний товар між ТОВ «Украгрозапчастина» та ТОВ "АГРОС-ДНЕПР" проводились в безготівковій формі.
Зокрема, в матеріалах справи міститься відомість, щодо партій товарів на складах за угодою з ТОВ "АГРОС-ДНЕПР" (т.3 а.с.172-175), загальна вартість таких товарів, згідно з прибутковою накладною УА-00002591 від 13.05.2014, становить 15166,53 грн.
Однак, податковий орган під час перевірки дійшов висновків, що підприємством не надані документи, підтверджуючі факт транспортування товарів від постачальника - ТОВ «АГРОС-ДНЕПР» до покупця - ТОВ «Украгрозапчастина», а саме: не надано товарно-транспортні накладні, які засвідчують факт перевезення зазначеного товару. Також податковий орган зазначив, що ТОВ «АГРОС-ДНЕПР» знаходиться на обліку в ДПI у Шевченківському районі м. Днiпра. Стан платника - « 16» - припинено (ліквідовано, закрито). Дата державної реєстрації - 26.02.2008. Відтак, за висновком податкового органу, вказані обставини свідчать про нереальність господарських операцій між ТОВ «Украгрозапчастина» та ТОВ «АГРОС-ДНЕПР».
Разом з тим, суд зазначає, що відсутність доказів транспортування товару, не є свідченням не здійснення господарської операції з поставки товару, адже за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів та використання їх у власній господарській діяльності, ненадання таких документів, не може бути підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з поставки товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов`язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару.
У постанові від 22.06.2022 у справі № 400/988/20 Верховний Суд зазначив, що транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, тому за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій та бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.
Аналогічний правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 816/166/15-а.
Також суд зазначає, що ТОВ «АГРОС-ДНЕПР» зареєстрував припинення своєї діяльності 15.05.2015, (запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №12241170012041595), на підставі судового рішення про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 28.04.2015 № 904/961/15 господарського суду Дніпропетровської області.
Поряд з цим, правовідносини, з ТОВ «Украгрозапчастина», які стали предметом дослідження контролюючого органу охоплювали період 2014 року, тобто до припинення господарської діяльності ТОВ «АГРОС-ДНЕПР».
Відтак, припинення юридичної особи-контрагента не мало впливу на договірні правовідносини з позивачем, які мали місце у період з 13.05.2014 по 30.05.2014, та на господарські операції ТОВ «Украгрозапчастина» та ТОВ «АГРОС-ДНЕПР», які безпосередньо здійснювались у період з лютого по квітень 2015 року, тобто до реєстрації припинення ТОВ «АГРОС-ДНЕПР».
У постанові від 27.03.2018 р. у справі №816/809/17 Верховний Суд зазначив, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним щодо справжнього стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи або послуги), не дивлячись на те, що контрагенти, можливо, і мають намір порушити податкове законодавство.
Також, щодо посилань відповідача на ненадання до перевірки договору позивача з даним контрагентом, суд зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15.12.2015 р. №21-4266а15, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.
На підставі вищевикладеного, суд зазначає про помилковість висновків контролюючого органу, щодо відсутності ознак реальності здійснених позивачем господарських операцій у правовідносинах з ТОВ «АГРОС-ДНЕПР».
Щодо господарських операцій позивача з ТОВ «ІННАН» суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Украгрозапчастина» (Замовник) та ТОВ «ІННАН» (Виконавець) укладено договір №248 від 03.01.2014 (т.1 а.с.214-223), відповідно до якого Виконавець зобов`язується надавати за плату послуги по пошуку клієнтів, а Замовник зобов`язується оплатити надані Виконавцем послуги.
Як вбачається з положень розділу І Договору, ТОВ «ІННАН» зобов`язувався надавати послуги позивачу на комерційній основі щодо пошуку клієнтів. 
Так, на підставі акту надання-приймання робіт (послуг) від 16.05.2014 року на виконання договору №248 від 03.01.2014 про надання послуг з роботи з покупцями, Замовником укладено угоди та реалізовано товари за посередництва Виконавця на загальну суму 1500000 грн. Так, враховуючи положення 5.2. Договору, вартість послуг ТОВ «ІННАН» склала 150000 грн (т. 1 а.с.223). Також, згідно з актом від 14.05.2014 Замовником укладено угоди та реалізовано товари за посередництва Виконавця на загальну суму 3000000 грн. Так, враховуючи положення 5.2. Договору, вартість послуг ТОВ «ІННАН» склала 300000 грн (т. 1 а.с.224-226). Також, згідно з актом від 20.05.2014 Замовником укладено угоди та реалізовано товари за посередництва Виконавця на загальну суму 1500000 грн. Так, враховуючи положення 5.2. Договору, вартість послуг ТОВ «ІННАН» склала 150000 грн (т. 1 а.с.227-228). А також згідно з актом від 30.05.2014 Замовником укладено угоди та реалізовано товари за посередництва Виконавця на загальну суму 2425500 грн. Так, враховуючи положення 5.2. Договору, вартість послуг ТОВ «ІННАН» склала 242550 грн (т. 1 а.с.229-230).
Отже, загальна сума на яку було надано послуг, згідно з вищезазначеними актами склала, 842550 грн.
Також, суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться платіжні доручення з оплати наданих ТОВ «ІННАН» послуг № 12563 від 13.05.2014; № 12626 від 14.05.2014; № 12689 від 16.05.2014 р.; № 12766 від 20.05.2014; № 12834 від 22.05.2014; № 12929 від 27.05.2014; № 12981 від 29.05.2014; № 13065 від 02.06.2014; № 13142 від 04.06.2014, призначення платежу за зазначеними дорученнями вказано «сплата за послуги згідно договору №248 від 03.01.20214 без ПДВ».
Як вбачається з матеріалів перевірки, Харківським управлінням ОВПП ДФС направлено запит від 25.01.2017 № 4222/10/28-10-50-15-12 на адресу ПАТ «Балаклійське хлібоприймальне підприємство» (покупець ТОВ «Украгрозапчастина»). Листом від 15.02.2017 № 66 (вх. №14706/10 від 21.02.2017) ПАТ «Балаклійське хлібоприймальне підприємство» повідомило, що з ТОВ «Украгрозапчастина» укладені договори №297 від 05.11.2014 на технічне обслуговування сільськогосподарської техніки, №42 від 14.01.20151 на купівлю-продаж техніки, обладнання, запасних частин, № 114 від 30.01.2015 на поставку сільськогосподарських машин. З підприємством ТОВ «ІННАН» взаємовідносин не було.
Харківським управлінням ОВПП ДФС направлено запит від 20.01.2017 №3521/10/28-10-50-15-12 на адресу Селянського (Фермерського) господарства «Обрій» (покупець ТОВ «Украгрозапчастина»). Листом від 06.02.2017 року №3 (вх. №9063/10 від 07.02.2017) СФГ «Обрій» повідомило, що треті особи не були задіяні при заключні договорів з ТОВ «Украгрозапчастина». Переддоговірна робота з ТОВ «ІННАН» не проводилась.
Харківським управлінням ОВПП ДФС направлявся запит від 25.01.2017 №4197/10/28-10-50-15-12 на адресу Сільськогосподарського підприємства «Кристал» (покупець ТОВ «Украгрозапчастина»). Листом від 09.02.2017 № 14 (вх. №14699/10 від 21.02.2017) Сільськогосподарське підприємство «Кристал» повідомило, що з ТОВ «ІННАН» підприємство взаємовідносин не мало.
Харківським управлінням ОВПП ДФС направлено запит від 20.01.2017 № 3508/10/28-10-50-15-12 на адресу Приватної агрофірми «Петрівка» (покупець ТОВ «Украгрозапчастина»). Листом від 03.02.2017 № 9 Приватної агрофірми «Петрівка» повідомила, що договори по купівлі-продажу складалися в офісах з ТОВ «Украгрозапчастина», усі умови договорів попередньо узгоджувались з представниками даного підприємства. Щодо ТОВ «ІННАН» інформацію надати неможливо, оскільки з ними не приходилось працювати.
Харківським управлінням ОВПП ДФС направлено запит від 24.01.2017 №3986/10/28-10-50-15-12 на адресу ПАТ «Агрофірма «Вербівське» (покупець ТОВ «Украгрозапчастина»). Листом від 31.01.2017 № 35 (вх. №9202/10 від 07.02.2017) ПАТ «Агрофірма «Вербівське» повідомило, що співпрацювало з ТОВ «Украгрозапчастина» за період з 01.01.2014 по 30.09.2016 за договорами № 138 від 13.03.2013 (на поставку запчастин, витратних матеріалів), № 277 від 20.04.2015 (на роботи з комерційного ремонту та ТО сільськогосподарських машин), № 132 від 10.02.2015 (на поставку запчастин). При підписанні договорів треті особи не були задіяні. Переддоговірна робота з підприємством ТОВ «ІННАН» не проводилась.
Харківським управлінням ОВПП ДФС направлено запит від 25.01.2017 № 4355/10/28-10-50-15-12 на адресу Приватного підприємства сільськогосподарської виробничої фірми «Агро» (покупець ТОВ «Украгрозапчастина»). Листом від 07.02.2017 № 39 (вх. №9702/10 від 08.02.2017) Приватне підприємство сільськогосподарська виробнича фірма «Агро» повідомило, що укладання договорів здійснювалося безпосередньо генеральним директором ТОВ «Украгрозапчастина» Корчмар О.І. та генеральним директором ПП СВФ «Агро» Лапта Т.М. Що стосується переддоговірної роботи ПП СВФ «Агро» з ТОВ «ІННАН», із вказаною юридичною особою ПП СВФ «Агро» не мало жодних господарських відносин.
Харківським управлінням ОВПП ДФС направлено запит від 20.01.2017 № 3473/10/28-10-50-15-12 на адресу ДП «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України № 9» (покупець ТОВ «Украгрозапчастина»). Листом від 10.02.2017 № 22/139 (вх. №13081/10 від 16.02.2017) ДП «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України № 9» повідомило, що договори взаємовідносин з ТОВ «ІННАН» не заключали.
Харківським управлінням ОВПП ДФС направлено запит від 25.01.2017 №4214/10/28-10-50-15-12 на адресу ТОВ «Куп`янськ-Агроінвест» (покупець ТОВ «Украгрозапчастина»). Листом від 17.02.2017 №23 (вх. № 15967/10 від 23.02.2017) ТОВ «Куп`янськ-Агроінвест» повідомило, що інформація щодо проведення переддоговірної роботи ТОВ «Куп`янськ-Агроінвест» з ТОВ «ІННАН» відсутня.
Харківським управлінням ОВПП ДФС направлено запит від 24.01.2017 №4000/10/28-10-50-15-12 на адресу ПАТ «Браїлівське» (покупець ТОВ «Украгрозапчастина»). Листом від 20.02.2017 № 1 (вх. №17168/10 від 28.02.2017) ПАТ «Браїлівське» повідомило, що при укладанні договору із ТОВ «Украгрозапчастина» не було задіяно підприємство ТОВ «ІННАН». ПАТ «Браїлівське» не обізнано про суб`єкт господарювання ТОВ «Иннан». Взаємовідносини між ПАТ «Браїлівське» та ТОВ «ІННАН» відсутні.
Харківським управлінням ОВПП ДФС направлено запит від 02.02.2017 № 6158/10/28-10-50-15-12 на адресу СГ ТОВ «Маяк» (покупець ТОВ «Украгрозапчастина»). Листом від 22.02.2017 № 25 (вх. №18838/10 від 07.03.2017) СГ ТОВ «Маяк» повідомило, що зі сторони ТОВ «Украгрозапчастина» не були задіяні треті особи, які сприяли укладанню договору.
Харківським управлінням ОВПП ДФС направлено запит від 15.02.2017 № 8835/10/28-10-50-15-12 на адресу ДП «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України» (покупець ТОВ «Украгрозапчастина»). Листом від 06.03.2017 № 67 (вх. №19397/10 від 10.03.2017) ДП «Дослідне господарство «Кутузівка» Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України» повідомило, що під час укладання договорів з ТОВ «Украгрозапчастина» не були присутні треті особи, які б сприяли укладанню договору. Договірні відносини з ТОВ «Украгрозапчастина» тривають більше 10 років. Наше підприємство не мало договірних чи позадоговірних відносин з ТОВ «ІННАН».
Разом з тим, суд звертає увагу, що змістом договору №248 від 03.01.2014, був саме пошук клієнтів, а не укладання з ними договорів чи будь-яких інших попередніх угод, що передували б комерційній взаємодії потенційних контрагентів з ТОВ «Украгрозапчастина». 
Так, пунктом 1.1. визначено, що у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, Виконавець зобов`язується надавати за плату послуги щодо пошуку клієнтів, а Замовник зобов`язується сплатити надані Виконавцем послуги.
Пунктом 1.2. Договору визначено, що безпосередньою метою надаваних послуг Виконавця є збільшення обсягів продажів та розширення ринку збуту, отримання максимального прибутку та покращення іміджу Замовника. 
Як вбачається з матеріалів справи безпосередня передача інформації від ТОВ «ІННАН» до ТОВ «Украгрозапчастина» за договором № 248 від 03.01.2014 щодо потенційних клієнтів - покупців відбувалася засобами електронних поштових адрес сторін договору. Так, згідно наказу ТОВ «Украгрозапчастина» № 1 від 03.01.2014 відповідальним за листування, відпрацювання та реалізацію інформації відносно потенційних клієнтів - покупців сільськогосподарської техніки та запасних частин, отриманої від ТОВ «ІННАН» з електронної поштової адреси: ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено менеджера зі збуту ОСОБА_2 шляхом використання службової електронної поштової адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1. За фактичними даними електронної поштової адреси менеджера зі збуту ОСОБА_2: ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу ТОВ «Украгрозапчпастина» з поштової адреси директора ТОВ «ІННАН» - ОСОБА_15: ІНФОРМАЦІЯ_2 в період січня місяця 2014 року надійшло п`ять електронних листів від 10.01.2014, від 15.01.2014, від 20.01.2014, від 28.01.2014, від 31.01.2014 з додатком (вкладенням в форматі Exel) зі списком потенційних клієнтів - покупців та необхідною до відвантаження номенклатурою товару.
Отже, ТОВ «ІННАН» надавало за Договором №248 від 03.01.2014 року позивачу послуги інформаційного характеру, що не передбачали безпосередньої взаємодії з потенційним контрагентами ТОВ «Украгрозапчастина». Тому посилання контролюючого органу на вищезазначені запити, щодо обізнаності контрагентів позивача про діяльність ТОВ «ІННАН» є необґрунтованими. 
Суд також наголошує, що за своїм економіко-юридичним змістом послуга являє собою діяльність, результати якої не мають матеріального виразу, а реалізуються та споживаються у процесі її здійснення. Виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт приймання-передачі наданих послуг з переліком фактично поставлених послуг є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції. Тому акти надання послуг ТОВ «ІННАН» представлені позивачем контролюючому органу до перевірки та надані до суду в сукупності з платіжними документами є належними доказами реальності вчинених господарських операцій. 
В свою чергу контролюючі органи не наділені повноваженнями на перевірку економічної доцільності рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем зазначено, що згідно податкової інформації, що наявна в базах даних ДФС України ТОВ «ІННАН» має стан « 8» - до ЄРД внесено запис про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням.
Тоді як перевіркою встановлено, що в Єдиному реєстрі судових рішень по ТОВ «ІННАН» наявна інформація щодо кримінальної справи №200/16549/15-к за провадженням №1-кс/200/36724/15. Згідно зі встановленою слідством в рамках кримінального провадження інформацією ТОВ «ІННАН» входить до міжрегіонального «конвертаційного центру», який з метою ухилення від сплати податків проводив лише документальне оформлення операцій протягом 2013-2014 років.
Податковою перевіркою встановлено, що в Єдиному реєстрі судових рішень наявна ухвала Орджонікідзевського суду міста Маріуполя Донецької області від 16.10.2015 по справі №265/6779/15-к, в якій зазначено, що під час досудового розслідування встановлено, що у період 2014 року підприємство ТОВ «ІННАН», (ЄДРПОУ 38520415), використовувалось у схемах ухилення від сплати податків та були зареєстровані на фіктивних директорів, в подальшому дані підприємства були перереєстровані на інших фіктивних директорів, які мешкають в АР Крим.
Разом з тим, суд зазначає, що як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, станом на день розгляду справи жодного вироку щодо ТОВ «ІННАН» не було зареєстровано. 
Також суд наголошує, що факт порушення кримінального провадження щодо контрагента платника податків, в якому не винесено вироку суду або ухвали про закриття кримінального провадження зі звільненням особи від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав в силу приписів частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 400/988/20 та у постанові Верховного Суду, від 20.02.2018 по справі №826/6280/13-а, а також узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 18.12.2024 у справі №820/1507/17.
Суд зазначає, що для повного та всебічного з`ясування обставин справи, протокольною ухвалою від 12.03.2026 ним здійснено виклик у якості свідка керівника ТОВ «ІННАН» (ЄДРПОУ38520415) ОСОБА_1 , разом з тим, свідок у судове засідання не прибула, про час та місце проведення засідання була повідомлена належним чином у порядку передбаченому статтею 130 КАС України. 
Відтак, на підставі вищевикладеного та наявних в матеріалах справи доказів, суд зазначає про помилковість висновків контролюючого органу, щодо відсутності ознак реальності здійснених позивачем господарських операцій у правовідносинах з ТОВ «ІННАН».
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «ФРГ ЛТД» суд зазначає таке.
Судом встановлено, що між ТОВ «Украгрозапчастина», як Замовником та ТОВ «ФРГ ЛТД», як Виконавцем укладено договір № 139 від 01.09.2015 про надання послуг з пошуку покупців (т. 1 а.с. 231-234), відповідно до якого Виконавець зобов`язується, згідно з завданням Замовника, надавати за плату послуги з пошуку покупців на українському ринку на реалізований Замовником товар, а Замовник зобов`язується оплатити надані Виконавцем послуги.
На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «ФРГ ЛТД» у 2015 році виписано на адресу ТОВ «Украгрозапчастина» акти здачі-приймання робіт на загальну суму 199998,63 грн. (без ПДВ).
На підтвердження реальності господарських операцій з вищезазначеним контрагентом, позивач надав до суду акти про надання послуг № 1490 від 30.12.2015 та № 1491 від 09.11.2015 (т. 1 а.с. 235-236); видаткові накладні № 1022 від 18.11.2015 та № 1025 від 16.11.2015, (т. 1 а.с. 242, 244), № 1021 від 13.11.2015; № 1015 від 06.11.2015 (т. 1 а.с. 246, 248); № 1013 від 04.11.2015, № 1011 від 30.10.2015, № 978 від 26.10.2015, № 245 від 24.09.2015, № КР 00000420 від 02.10.2015, № КР 000000429 від 09.10.2015, № 856 від 19.10.2015, № 895 від 19.10.2015, № 914 від 23.10.2015 № 1035 від 20.11.2015, № 1098 від 30.11.2015, № 1045 від 25.11.2015, № 1090 від 02.12.2015 та товарно-транспортні накладні (т. 2 а.с. 1-25), а також прибуткові складські ордери (т.5 а.с.148-187).
Суд, щодо формальних недоліків наданих позивачем документів зауважує, що будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 17.03.2026 у справі № 160/18728/24. 
Таким чином, зміст первинної документації, при виявленні формальних недоліків документів, превалює над її формою. 
Відповідно до положень розділу 2 Договору №139 від 01.09.2015, Виконавець зобов?язується: дослідити цікавить Замовника ринок товарів; знайти покупців товарів, що продаються Замовником; проаналізувати порядок взаємодії з покупцями, а також методи продажів; вивчити інші питання, що мають значення для успішної реалізації товарів Замовником на українському ринку з метою одержання максимального прибутку; за результатами проведених пошуків давати Замовнику відомості про реальних споживачах товарів, що продаються Замовником, з вказівку їх повного юридичної адреси, номерів розрахункових рахунків, посадових осіб. контактних телефонів; виконувати інші обов`язки, встановлені Договором та додатками до нього.
Отже, ТОВ «ФРГ ЛТД» надавало за Договором позивачу послуги інформаційного характеру, що не передбачали безпосередньої взаємодії з потенційним контрагентами ТОВ «Украгрозапчастина».
Зазначені вище предмет та істотні умови спірного (фіктивного, нереального договору на думку відповідача) господарського Договору жодним чином не передбачають обов`язку Виконавця робіт та послуг ТОВ «ФРГ ЛТД» проводити переддоговірну роботу окремо або спільно з Замовником ТОВ «Украгрозапчастина», бути яким би то чином задіяним у якості третьої особи, ані перед укладанням, ані безпосередньо під час укладання договорів поставки товарів, робіт чи/і послуг з кінцевими покупцями, а сторона Виконавця за умовами Договору зобов`язана лише надавати Замовнику отриману за результатами досліджень, аналізу ринку інформацію про потенційних покупців, їх керівників, що мають право підпису, контактних телефонів і т.і. Натомість, істотними умовами договору № 139 від 01.09.2015 не передбачено участі представників ФРГ ЛТД» в переддоговірній процедурі або під час укладання будь-яких господарських договорів між покупцями-третіми особами та ТОВ «Украгрозапчастина».
Послуги з консультування, інформаційні послуги належать до безтоварних операцій і за своєю суттю є витратами на збут. Для формування витрат за операціями з отримання таких послуг необхідною умовою, яка надає таке право суб`єкту господарювання є доведення безпосереднього зв`язку таких операцій з господарською діяльністю платника податків та підтвердження їх (операцій) належними первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, які б засвідчували факт здійснення господарської операції.
Підтвердженням зв`язку витрат, зокрема, на послуги з консультування, інформаційні послуги з господарською діяльністю суб`єкта господарювання можуть бути докази необхідності залучення фахівців, пов`язаність з господарською діяльністю, можливість використання в господарській діяльність. На підтвердження фактичного отримання послуги з консультування, інформаційні послуги можуть бути надані акт приймання-передачі послуг або інший документ, що підтверджує фактичне надання таких послуг, звіт про проведення консультування, наданні інформаційних послуг, у якому мають бути викладені результати таких послуг і надані рекомендації замовнику. Розділ акта приймання-передачі послуг, у якому викладено суть господарської операції, має за змістом відповідати даним договору на надання послуг і даним звіту про надані послуги. Крім того, в актах виконаних робіт має бути конкретний перелік наданих послуг, місце і дата їх надання, а також зазначено, у чому виражено їх результат, що в свою чергу відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 р. у справі №813/2781/17.
Відтак, акти про надання послуг № 1490 від 30.12.2015 та № 1491 від 09.11.2015 (т. 1 а.с. 235-236) мають чітке визначення найменування робіт та послуг виконаних Виконавцем, а саме - пошук покупців, винагорода розрахована за результатом продажу техніки ТОВ «Дубовичі».
Також, суд з наявних у матеріалах справи доказами зазначає, що безпосередня передача інформації від ТОВ «ФРГ ЛТД» до ТОВ «Украгрозапчастина» за договором № 139 від 01.09.2015 щодо потенційних клієнтів - покупців відбувалася засобами електронних поштових адрес сторін договору. 
Так, згідно наказу ТОВ «Украгрозапчастина» № 41 від 01.09.2015 відповідальним за листування, відпрацювання та реалізацію інформації відносно потенційних клієнтів - покупців сільськогосподарської техніки та запасних частин, отриманої від ТОВ «ФРГ ЛТД» з електронної поштової адреси: frg_ltd@mail.ru призначено менеджера зі збуту ОСОБА_2 шляхом використання службової електронної поштової адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1. За фактичними даними електронної поштової адреси менеджера зі збуту ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу ТОВ «Украгрозапчпастина» з поштової адреси директора ТОВ «ФРГ ЛТД» - Борецького Миколи: frg_ltd@mail.ru 02.11.2015 надійшов електронний лист з наданням покупця - ТОВ «ДУБОВИЧІ» на комбайн Axial-Flow 6140 CASE та жатку CASE IH Flex 3020 (7,62м).
Отже, ТОВ «ФРГ ЛТД» надало передбачені Договором послуги, а ТОВ «Украгрозапчастина» отримала свою економічну вигоду, у вигляді укладеного договору купівлі-продажу техніки з ТОВ «Дубовичі».
За своїм економіко-юридичним змістом послуга являє собою діяльність, результати якої не мають матеріального виразу, а реалізуються та споживаються у процесі її здійснення. Виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт приймання-передачі наданих послуг з переліком фактично поставлених послуг є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції.
Податкове законодавство не використовує поняття економічної доцільності та не регулює порядок та умови ведення фінансово-господарської діяльності; обґрунтованість витрат, що зменшують для цілей оподаткування отримані доходи, не може оцінюватися з точки зору їх доцільності, раціональності, ефективності або отриманого результату. В силу принципу свободи економічної діяльності платник здійснює її на власний ризик та вправі самостійно оцінювати ефективність та доцільність понесених витрат.
В свою чергу пункт 14.1.231 статті 14 ПКУ України містить нормативне визначення економічного ефекту, а саме те, що економічний ефект повинен передбачати приріст (збереження) активів платника податків та/або їхньої вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Так само, як і у випадку з ТОВ «ІННАН», ТОВ «Украгрозапчастина» за результатом правовідносин з ТОВ «ФРГ ЛТД» отримало свій економічний ефект у вигляді прибутку від розширення ринку збуту, залучення нових контрагентів та, відповідно як наслідок, укладення договорів купівлі-продажу. 
Також, судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що між ТОВ «Украгрозапчастина», як Покупцем та ТОВ «ФРГ ЛТД», як Продавцем укладено договір купівлі-продажу № 318 від 31.08.2015, відповідно до умов якого Продавець керуючись рішенням Покупця зобов`язується передати у власність Покупця техніку і обладнання, запасні частини, витратні матеріали та аксесуари окремими партіями, за найменуванням, у кількості, комплектності, асортименті та по ціні Продавця, які рахунках-фактурах та видаткових накладних, що є невід`ємною частиною цього договору, а Покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити повну ціну кожної окремої партії товару в порядку, визначеному цим договором.
На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «ФРГ ЛТД» у 2015 році виписано на адресу ТОВ «Украгрозапчастина» видаткові накладні на загальну суму 1596370,0 (без ПДВ). В бухгалтерському та податковому обліку вартість отриманих ТМЦ підприємством включено до складу собівартості реалізованих товарів в момент продажу таких товарів всього у сумі 1530107 грн., в т.ч. в 2015 році у сумі 1201827 грн., в 3 кварталі 2016 року у сумі 328280 грн.
Згідно даних бухгалтерського обліку станом на 30.09.2016 року на балансі підприємства по бухгалтерському рахунку №28 «Товари» обліковується залишок ТМЦ, отриманих від ТОВ «ФРГ ЛТД», у сумі 66263,50 грн.
Судом встановлено, що до перевірки підприємством позивача надавались товарно-транспортні накладні на перевезення товару, в яких компанією перевізником є ТОВ «Украгрозапчастина».
Однак, як вбачається з висновків акту перевірки, у зв`язку з тим, що на підприємстві працює охоронна організація, яка здійснює на територію підприємства пропуск відвідувачів та автомобільного транспорту, на вимогу листа Харківського управління Офісу великих платників податків від 18.01.2017 № 2937/10/28-10-50-15-12, щодо надання до перевірки журнали реєстрації відвідувачів та журналів реєстрації подорожніх листів ТОВ «Украгрозапчастина», не надала запитуваних документів, оскільки такі не ведуться, про що було податковий орган повідомлено листом ТОВ «Украгрозапчастина» від 30.01.2017 №36 (вх. №7370/10 від 31.01.2017), податковий орган дійшов висновків, про не підтвердження фактів отримання в 2015 році ТМЦ ТОВ «Украгрозапчастина» від ТОВ «ФРГ ЛТД» на суму 1596370,00 грн., чим порушено позивачем вимог п. 7, п. 10 П(с)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, п. 9 П(с)БО 9 «Запаси», п/п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п. 135.1 ст. 135 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, чим занижено фінансовий результат до оподаткування податком на прибуток на всього у сумі 1530107 грн., в т.ч. в 2015 році у сумі 1201827 грн., в 3 кварталі 2016 року у сумі 328280 грн.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ненадання позивачем до перевірки журналів реєстрації відвідувачів та журналів реєстрації подорожніх листів не є свідченням не здійснення господарської операції з поставки товару, оскільки такі документи не є первинними у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак не можуть підтвердити або спростувати факт вчинення правочинів без дослідження та аналізу первинних документів, створених в процесі господарської діяльності з вказаним контрагентом.
Окрім того, суд зауважує, що покладаючи в основу нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «ФРГ ЛТД», посилання в акті перевірки на наявність кримінального провадження, контролюючий орган не врахував, що лише вирок суду у кримінальній справі, який набрав законної сили, може встановлювати факти, що впливають на визначення податкових зобов`язань, і можуть бути використані податковим органом при наданні оцінки фінансово-господарським операціям платників податків. 
Так, як вже зазначалось вище, Верховний Суд у постанові від 22.06.2022 у справі № 400/988/20 зауважив, що факт порушення кримінального провадження щодо контрагента платника податків, в якому не винесено вироку суду або ухвали про закриття кримінального провадження зі звільненням особи від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав в силу приписів частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.
З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, судом витребувано від відповідача пояснення щодо кримінальних проваджень, які зазначені в акті документальної планової перевірки позивача та стали підставою для висновків контролюючого органу щодо нереальності здійснення господарських операцій.
На виконання ухвали суду, податковим органом подано до суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що під час перевірки встановлено, що ТОВ «ФРГ ЛТД» є фігурантом кримінального провадження №32015060000000030, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було направлено запит до Житомирської обласної прокуратури щодо стану кримінального провадження №32015060000000030. На запит отримано відповідь, що матеріали досудового розслідування скеровано до слідчого управління фінансових розслідувань Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників податків. Станом на дату надання додаткових пояснень інформація стосовно винесених вироків за результатами розслідування або факту закриття кримінального провадження відсутня згідно Єдиного державного реєстру судових рішень.
Суд зазначає, що для повного та всебічного з`ясування обставин справи, протокольною ухвалою від 12.03.2026 ним здійснено виклик у якості свідка керівника ТОВ «ФРГ ЛТД» (ЄДРПОУ 39417066) ОСОБА_3 , разом з тим, свідок у судове засідання не прибув, про час та місце проведення засідання був повідомлений належним чином у порядку передбаченому статтею 130 КАС України.
Суд вважає необхідним зазначити, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагент є окремими суб`єктами права, а таким чином за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагент позивача є окремими платниками податку на додану вартість.
За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником.
Позивач, як платник податків, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату лише ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.
Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом у постановах, зокрема, від 24.01.2018 р. у справі №824/942/13, від 14.03.2018 р. у справі №803/1198/16 від 22.05.2024 р. у справі № 160/19771/23.
Чинним законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб.
Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст укладеної між позивачем та його контрагентом угоди із не відповідав дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об`єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
Доводи відповідача жодним чином не спростовують реальності здійснення господарських операцій з поставки товару, виконання робіт вказаними вище контрагентами, висновки контролюючого органу фактично є припущеннями, оскільки ґрунтуються виключно на аналізі інформації стосовно контрагентів позивача.
Таким чином, суд вважає, що висновки податкового органу щодо неправомірності формування позивачем заниженого показника зобов`язання з податку на прибуток підприємства за наслідками здійснення вищезазначених фінансово-господарських відносин з ТОВ «ФРГ ЛТД» є необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсними обставинам справи.
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Дерекс груп» суд зазначає таке.
ТОВ «Украгрозапчастина» в 2015 році мало взаємовідносини з ТОВ «Дерекс груп» в частині придбання ТМЦ на підставі договору купівлі-продажу № 89 від 01.04.2015, відповідно до якого ТОВ «Дерекс груп», як Продавець керуючись рішенням Покупця, зобов`язується передати у власність Покупця техніку і обладнання, запасні частини, витратні матеріали та аксесуари окремими партіями, за найменуванням, у кількості, комплектності, асортименті та по ціні Продавця, які рахунках-фактурах та видаткових накладних, що є невід`ємною частиною цього договору, а Покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити повну ціну кожної окремої партії товару в порядку, визначеному цим договором (т. 1 а.с. 103).
На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «Дерекс груп» виписано на адресу ТОВ «Украгрозапчастина» видаткові накладні на загальну суму 844360,0 грн. (без ПДВ), № 249 від 17.07.2015, № 289 від 21.07.2015, № 345 від 24.07.2015, № 354 від 31.07.2015, № 389 від 03.08.2015, № 254 від 07.08.2015, № 498 від 10.08.2015, № 568 від 17.08.2015, № 586 від 20.08.2015, № 621 від 21.08.2015, № 622 від 28.08.2015 копії яких містяться в матеріалах справи (т. 1 а.с.104, 106, 108, 110, 112, 115, 117, 119, 121, 123, 125).
На підтвердження здійснення оплати надано платіжні доручення на перерахування грошових коштів: № 21716 від 24.06.2015, № 21789 від 01.07.2015, № 21820 від 02.07.2015, № 21941 від 07.07.2015, № 22092 від 14.07.2015 (т.3 а.с. 60-62).
З пояснень позивача вбачається, що придбання в ТОВ «Дерекс Груп» (код 39209088) товару (запчастин), що підтверджується відомістю засвідчує відомість «Перелік покупців товарів отриманих від ТОВ «Дерекс Груп» (код 39209088) за період: січень 2014 - вересень 2016, відомості за 2015 та за 9 місяців 2016 року «Залишки на складах партій товарів отриманих від ТОВ «Дерекс Груп», було здійснено ТОВ «Украгрозапчастина» для подальшої реалізації кінцевим споживачам, саме: 
- СТОВ «Золоті Пруди», Донецька обл., с. Золоті Пруди, вул. Шкільна, згідно видаткової накладної № УА-00005495 від 27.07.2015, довіреності № 150 від 01.07.2015 матеріально-відповідальної особи - ОСОБА_16. на приймання у власність товарно-матеріальних цінностей та банківської виписки надходження грошових коштів на поточний рахунок позивача за наслідками реалізації товару кінцевому споживачу від 11.08.2015;
- ФОП ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , згідно видаткової накладної № УА-00006930 від 08.09.2015 та банківської виписки надходження грошових коштів на поточний рахунок позивача за наслідками реалізації товару кінцевому споживачу від 08.09.2015 (т.3 а.с. 10-14); 
- ФОП ОСОБА_5 , АДРЕСА_2, згідно видаткової накладної № УА-00006910 від 09.09.2015 та банківської виписки надходження грошових коштів на поточний рахунок позивача за наслідками реалізації товару кінцевому споживачу від 08.09.2015;
- ТОВ «УкрАгроКом», Кіровоградська обл., с. Головковка, вул. Жовтнева,1, згідно видаткової накладної № УА-00008829 від 12.11.2015 та банківської виписки надходження грошових коштів на поточний рахунок позивача за наслідками реалізації товару кінцевому споживачу від 01.03.2016.
Також, для підтвердження руху товарно-матеріальних цінностей, позивачем також було надано до суду прибуткові складські ордери: № УА-00005727 від 17.07.2015, №№ УА-00005789, УА-00005809, УА-00005925 від 21.07.2015; № УА-00005739 від 23.07.2015, № УА-00006096 від 24.07.2015, №№ УА-00006146, УА-00006152, УА-00006180 від 31.07.2015, №№ УА-00006227, УА-00006228, УА-00006307 від 03.08.2015, №№ УА-00006376, УА-00006409 від 07.08.2015, №№ УА-00006458, УА-00006475, УА-00006489 від 10.08.2015, №№ УА-00006567, УА-00006583 від 17.08.2015, №№ УА-00006633, УА-00006660 від 20.08.2015, №№ УА-00006774, УА-00006788, УА-00006811 від 21.08.2015, № УА-00007169 від 28.08.2015 (т.5 а.с. 207-232).
Перевезення товару за рахунок ТОВ «Украгрозапчастина» автоперевізником - ТОВ «М.Ю. ГРУПП» відповідно до товарно-транспортних накладних: № Р249 від 17.07.2015, автомобіль Мерседес НОМЕР_1 , № Р289 від 21.07.2015, автомобіль Мерседес НОМЕР_1 , № Р345 від 24.07.2015, автомобіль Мерседес НОМЕР_1 , № Р354 від 31.07.2015, автомобіль Мерседес НОМЕР_1 , № Р389 від 03.08.2015, автомобіль Мерседес НОМЕР_1 , № Р254 від 07.08.2015, автомобіль Мерседес НОМЕР_1 , № Р498 від 10.08.2015, автомобіль Мерседес НОМЕР_1 , № Р568 від 17.08.2015, автомобіль Мерседес НОМЕР_1 , № Р586 від 20.08.2015, автомобіль Мерседес НОМЕР_1 , № Р621 від 21.08.2015, автомобіль Мерседес НОМЕР_1 , № Р622 від 28.08.2015, автомобіль Мерседес НОМЕР_1 за якими: автоперевізник - «М.Ю. ГРУПП», замовник - ТОВ «Украгрозапчастина», вантажовідправник - ТОВ «ДЕРЕКС ГРУП», вантажоодержувач - ТОВ «Украгрозапчастина», пункт навантаження - м. Запоріжжя, вул.Рекордна,45, пункт розвантаження - м. Харків, вул. Матросова, буд.1- А. Взаємовідносини між ТОВ «Украгрозапчастина» та ТОВ «М.Ю.ГРУПП» врегульовані договором про надання послуг з перевеження вантажів № 196 від 01.10.2014 та підтверджуються двосторонніми актами надання послуг: № 2 від 31.03.2015, № 3 від 30.04.2015, № 4 від 31.05.2015, № 5 від 30.06.2015, № 6 від 31.07.2015, № 7 від 31.08.2015, № 8 від 30.09.2015, № 9 від 30.10.2015, № 10 від 27.11.2015, № 11 від 30.12.2015, а також обставинами здійснення замовником розрахунків з автоперевізником згідно платіжних доручень: № 17691 від 25.12.2014, № 17927 від 14.01.2015, № 18014 від 19.01.2015, № № 18209, 18210 від 28.01.2015.
Разом з цим, контролюючим органом не було належним чином враховано зазначені вище обставини та докази на їх підтвердження.
Однак, перевіркою встановлено, що в Єдиному реєстрі судових рішень наявний обвинувальний вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12.09.2014 по справі №1-кп/760/757/14, яким, зокрема, зазначено, що ТОВ «Дерекс Груп» створено із порушенням вимог законодавства під час здійснення державної реєстрації цього підприємства. Вироком суду визнано, що ТОВ «Дерекс груп» створено фіктивно та за винагороду, без мети здійснення нею фінансово-господарської діяльності.
У зв`язку з чим контролюючий орган дійшов висновку про порушення ТОВ «Украгрозапчастина» вимог п.7, п. 10 П(с)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, п. 9 П(с)БО 9 «Запаси», п/п. 134.1.1 п.134.1 ст.134, п. 135.1 ст. 135 ПК України, чим занижено фінансовий результат до оподаткування податком на прибуток на всього у сумі 799117 грн, в т.ч. в 2015 році у сумі 667029 грн. в 3 кварталі 2016 року у сумі 132088 грн.
У контексті наведеного, суд також зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19 зазначила, що суб`єкт господарювання з ознаками фіктивності є правосуб`єктним, незважаючи на дефекти при його створенні чи мету діяльності.
У цій постанові Велика Палата підтвердила вже сформовану Верховним Судом правову позицію, яка зводиться до того, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Велика Палата Верховного Суду у цій же постанові також зробила висновок, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що 25.09.2019 набрав чинності Закон № 101-IX, яким виключено статтю 205 КК України. Так, з пояснювальної записки до проекту Закону № 101-IX від 29.08.2019 можна встановити, на що була спрямована законодавча ініціатива. На обґрунтування необхідності прийняття вказаного Закону в пояснювальній записці вказувалося, зокрема, на те, що склалася поширена практика використання контролюючими органами матеріалів досудового розслідування та вироку суду у кримінальному провадженні за статтею 205 КК України для обґрунтування донарахування грошових зобов`язань платникам податків. Негативні тенденції у вирішенні податкових спорів були спровоковані поширеним хибним підходом судів до оцінки доказів, наданих контролюючими органами. Зокрема, щодо використання вироку суду у кримінальному провадженні за статтею 205 КК України слід зазначити, що склалася поширена негативна практика хибного використання таких вироків з метою надання твердженням контролюючого органу щодо нереальності операцій платника податку статусу фактів, що мають преюдиціальне значення. Тобто склалася ситуація, за якої судами при вирішенні податкових спорів не досліджувалися конкретні операції платника податку з його контрагентом, якого вироком суду у кримінальному провадженні було визнано винним у здійсненні фіктивного підприємництва. Натомість стверджувалося, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, і як наслідок, вирок суду слугував підставою для висновку про нереальність операцій платника податку з його контрагентом. Водночас вирок може слугувати підтвердженням нереальності операцій між платником податку та його контрагентом, тільки якщо він містить посилання саме на ці операції. Визнання вироком суду у кримінальному провадженні підприємства фіктивним не обов`язково означає, що всі його операції з усіма контрагентами були фіктивними за весь період його діяльності.
Так, як вбачається зі змісту вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 12.09.2014 по справі №1-кп/760/757/14, предметом розгляду було питання законності вчинення реєстраційних дій щодо ТОВ «Дерекс груп», а не встановлення ознак фіктивності взаємовідносин між ТОВ «Дерекс груп» та ТОВ «Украгрозапчастина», а позивач, у свою чергу, не є фігурантом у справі. 
Окрім цього, суд наголошує, що вирок Солом`янського районного суду м. Києва по справі №1-кп/760/757/14, яким визнано винним саме ОСОБА_6 у скоєні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 205-1 Кримінального кодексу України винесено 12.09.2014, тоді як договір купівлі-продажу між позивачем та ТОВ "Дерекс груп" був укладений 01.04.2015 та підписаний зі сторони ТОВ "Дерекс груп" іншою особою - Німченко А.Е..
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі №160/3364/19 зазначила, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Самі по собі такі обставини, як-от: лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання свідчень цієї особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів чи відсутність деяких із них - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Аналогічні наведеним висновки викладались Верховним Судом і в постановах від 16 березня 2020 року у справі № 160/2636/19, від 03 серпня 2020 року у справі № 826/7917/17, на неврахування яких судами посилається скаржник.
Отже, суд виходить з того, що контролюючим органом не доведено наявності належних правових підстав для висновку про порушення ТОВ «Украгрозапчастина» вимог податкового законодавства. Суд наголошує, оцінка спірних правовідносин має здійснюватися крізь призму реальності конкретних операцій та добросовісності платника податків, а не виключно на підставі інформації про його контрагента. Зміна керівника підприємства та наявність кримінального провадження щодо попереднього очільника не означає автоматичної нереальності господарських операцій, укладених новим керівником, оскільки оцінка реальності операції має здійснюватися саме на момент її вчинення новим керівником. Відсутність у вироку суду посилань на спірні операції, а також недоведеність обставин, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентом або про обізнаність позивача щодо можливих порушень з боку останнього, виключає можливість покладення на позивача, як добросовісного платника податків негативних фінансових наслідків. За таких умов висновки контролюючого органу є необґрунтованими, а підстави для коригування показників податкового обліку позивача - відсутні.
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «НВП «Д ПРАМ» суд зазначає таке.
ТОВ «Украгрозапчастина» мало взаємовідносини з ТОВ «НВП «Д ПРАМ» за період з 01.01.2014 по 30.09.2016 на підставі договору №0402 від 04.02.2014.
Згідно даних податкового органу ТОВ «НВП «Д ПРАМ» (код 38835647) знаходиться на обліку ДПI у Соборному районi м. Днiпра. Стан платника - 21 - Ліквідаційна процедура за рішенням (постановою) суду. Дата державної реєстрації - 18.07.2013.
Відвантаження товару здійснювалось відповідно ТТН, автоперевізник - ТОВ «Украгрозапчастина», замовник - ТОВ «Украгрозапчастина», вантажовідправник ТОВ «НВП «Д ПРАМ», вантажоодержувач - ТОВ «Украгрозапчастина», пункт навантаження - м. Дніпропетровськ, пункт розвантаження - м. Харків, вул. Матросова, буд. 1-А.
Як вбачається з матеріалів справи, на підприємстві працює охоронна організація, яка здійснює пропуск відвідувачів та автомобільного транспорту на територію підприємства. Харківське управління Офісу великих платників податків звернулось листом від 18.01.2017 № 2937/10/28-10-50-15-12 до ТОВ «Украгрозапчастина» з проханням надати до перевірки журнали реєстрації відвідувачів та журнали реєстрації подорожніх листів.
Листом від 30.01.2017 № 36 (вх. №7370/10 від 31.01.2017) ТОВ «Украгрозапчастина» повідомило, що журнали реєстрації подорожніх листів та журнали відвідувачів на підприємстві не ведуться.
На адресу Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС від ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька ГУ ДФС у Донецькій області надійшов акт від 02.07.2014 №292/04-63-22-03/38835647 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «НВП «ТД Прам» (код ЄДРПОУ 38835647) з питань документального підтвердження господарських відносин з платником податків ТОВ «Валтіком» за лютий 2014 року».
Відтак, контролюючий орган дійшов висновку, що враховуючи ненадання позивачем відповідачу під час перевірки журналів реєстрації подорожніх листів та журналів відвідувачів, а також враховуючи акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «НВП «Д Прам», про нереальність господарських операцій між ТОВ «Украгрозапчастина» та ТОВ «НВП «Д Прам» та по заниження позивачем податку на прибуток з ТОВ «НВП «Д ПРАМ» на суму 115602,00 грн.
Разом з тим, суд зазначає, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на день розгляду справи, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "Д ПРАМ" (ТОВ "НВП "Д ПРАМ") (ЄДРПОУ 38835647) у стані ліквідації не перебуває. 
Також суд бере до уваги обставини справи, з яких вбачається, що акт від 02.07.2014 №292/04-63-22-03/38835647 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «НВП «ТД Прам» (код ЄДРПОУ 38835647) контролюючим органом складено щодо документального підтвердження господарських відносин з ТОВ «Валтіком» за лютий 2014 року, а не щодо господарських відносин з ТОВ «Украгрозапчастина» (т.1 а.с.86). 
Висновок акту від 02.07.2014 №292/04-63-22-03/38835647 стосувався також виключно реальності операцій з ТОВ «Валтіком». ТОВ «Украгрозапчастина» в акті вказаний як один з ймовірних вигодонабувачів-контрагентів ТОВ «НВП «Д ПРАМ».
Суд наголошує, що посилання податкового органу на неможливість проведення зустрічних звірок контрагента позивача не може бути доказом на спростування факту реального виконання господарських операцій, зважаючи на те, що такі обставини в даному випадку необхідно встановити, враховуючи відповідні первинні документи та інші докази в сукупності. Роблячи висновок про здійснення чи нездійснення господарської операції має здійснюватися аналіз суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді.
Верховним Судом у постанові від 13.07.2022 у справі № 640/18540/18 наголошено, що формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції, - якщо контролюючий орган наводить доводи, які ставлять під сумнів її здійснення, зокрема, доводи щодо неможливості здійснення поставок контрагентом з огляду на відсутність у нього матеріальних, трудових ресурсів для здійснення підприємницької діяльності та невідповідність при цьому номенклатури придбаних товарів номенклатурі поставлених товарів згідно з даними з Єдиного реєстру податкових накладних; епізодичну або обмежену терміном, на який припадають дати виписування документів на операцію з постачання, фінансову та податкову звітність контрагента, не відображення у цій звітності відповідних податкових зобов`язань, відсутність контрагента за місцезнаходженням. Такі доводи підлягають ретельній перевірці судом з використанням засобів доказування, передбачених нормами КАС, в тому числі й інших, не первинних документів, складання яких передбачено законодавством або є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту.
Таким чином на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, підприємство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом в акті перевірки № 10/28-1050-15-06/25188223 від 17.07.2017 року не враховано подані позивачем документи, на підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «НВП «Д ПРАМ», зокрема, видаткові накладні: № 26 від 04.02.2014, № 178 від 11.02.2014, № 342 від 18.02.2014, № 463 від 25.02.2014; платіжні доручення на перерахування грошових коштів: № 11763 від 01.04.2014, № 11917 від 08.04.2014, № 11332 від 17.03.2014, № 11385 від 18.03.2014; прибуткові складські ордери: № № УА-00000530, УА-00000533, УА-00000553 від 04.02.2014; №№ УА-00000681, УА-00000685, УА-00000696 від 11.02.2014; № № УА-00000860, УА-00000865, УА-00000889 від 18.02.2014; №№ УА-00001062, УА-00001083 від 25.02.2014, а також наявних в матеріалах справи інших письмових доказів: товарно-транспортних накладних: № УА-00000470 від 11.02.2014 року, автомобіль MAN 19.463 НОМЕР_2 , водій ОСОБА_7 , № УА-00000614 від 18.02.2014 року, автомобіль MAN TGA 01 АХ72584СЕ, водій ОСОБА_8 , № УА-00000346 від 04.02.2014 року, автомобіль MTRSEDES 817 ATEGO АХ7175АP, водій ОСОБА_9 , № УА-00000762 від 25.02.2014 року, автомобіль MTRSEDES 817 ATEGO АХ7175АP, водій ОСОБА_9 за якими автоперевізник - ТОВ «Украгрозапчастина», замовник - ТОВ «Украгрозапчастина», вантажовідправник - ТОВ «НВП «Д Прам», вантажоодержувач - ТОВ «Украгрозапчастина», пункт навантаження - м. Дніпропетровськ, пункт розвантаження - м. Харків, вул. Матросова, буд.1-А; відомість по «Переліку покупців товарів отриманих від ТОВ «НВП «Д Прам» за період: січень 2014 - вересень 2016, відомості за 2014, 2015, 9 місяців 2016 по «Залишкам на складах партій товарів отриманих від ТОВ «НВП «Д Прам».
У подальшому, що також вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, придбані у ТОВ «НВП «Д Прам» запасні частини були реалізовані позивачем у власність таких кінцевих споживачів:
- ДП ДГ «Кутузівка» НААН, Харківська обл., с. Кутузівка, вул. Шкільна,6, згідно видаткової накладної № УА-00000671 від 17.02.2014, довіреності № 61 від 17.02.2014 матеріально-відповідальної особи - ОСОБА_10 на приймання у власність товарно-матеріальних цінностей та банківської виписки надходження грошових коштів на поточний рахунок позивача за наслідками реалізації товару кінцевому споживачу від 17.02.2014;
- ДП «ДГ «Гонтарівка» Інституту тваринництва НААН, Харківська обл., с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, 102, згідно видаткової накладної № УА-00000967 від 26.02.2014, довіреності № 48 від 18.02.2014 матеріально-відповідальної особи - ОСОБА_11 на приймання у власність товарно-матеріальних цінностей та банківської виписки надходження грошових коштів на поточний рахунок позивача за наслідками реалізації товару кінцевому споживачу від 24.04.2014;
- СТОВ «Золочівське», Харківська область, смт. Золочів, вул. Разіна, 40, згідно видаткової накладної № УА-00001075 від 03.03.2014, довіреності № 23 від 03.03.2014 матеріально-відповідальної особи - ОСОБА_12 на приймання у власність товарно-матеріальних цінностей та банківської виписки надходження грошових коштів на поточний рахунок позивача за наслідками реалізації товару кінцевому споживачу від 18.03.2014;
- ТОВ «АПК-АРТЕМ» , Кіровоградська обл., с. Протопівка, пров. Інгульський, 2А, згідно видаткової накладної № УА-00001114 від 04.03.2014, довіреності № 12 від 04.03.2014 матеріально-відповідальної особи - ОСОБА_13 на приймання у власність товарно-матеріальних цінностей та банківської виписки надходження грошових коштів на поточний рахунок позивача за наслідками реалізації товару кінцевому споживачу від 05.11.2014;
- ТОВ «ДОНСНАБ ЛІВОБЕРЕЖЖЯ», Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Обухова, 41, згідно видаткової накладної № УА-00008434 від 29.10.2015 та банківської виписки надходження грошових коштів на поточний рахунок позивача за наслідками реалізації товару кінцевому споживачу від 09.11.2015.
За змістом частин першої, другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
При цьому суд зазначає, що ненадання позивачем до перевірки журналів реєстрації відвідувачів та журналів реєстрації подорожніх листів не є свідченням не здійснення господарської операції з поставки товару, оскільки такі документи не є первинними у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак не можуть підтвердити або спростувати факт вчинення правочинів без дослідження та аналізу первинних документів, створених в процесі господарської діяльності з вказаним контрагентом.
Таким чином, надані позивачем документи підтверджують рух коштів, а платіжні документи мають відповідне призначення платежу із зазначенням реквізитів відповідного договору, також транспортні накладні та дорожні листи підтверджують фізичне переміщення товарів, обсяг яких підтверджено видатковими накладними, як результат, складська документація свідчить про фактичні зміни у балансі позивача та про реальність руху ТМЦ. 
Суд зазначає, що подані позивачем докази у достатній мірі підтверджують зміст, мету та фактичне здійснення господарських операцій з ТОВ «НВП «Д Прам». Отже, внаслідок неповного з`ясування фактичних обставин та неврахування частини первинних документів, контролюючим органом помилково зроблено висновок про заниження податкового зобов`язання позивачем.
Щодо взаємовідносин позивача з ПП «ТД «Агроальянс» суд зазначає таке.
ТОВ «Украгрозапчастина» мало взаємовідносини з ПП «ТД «Агроальянс» (код 32391707) за період з 01.01.2014 по 30.09.2016 на підставі договору № 1 від 01.01.2014.
За даними податкового органу, ПП «ТД «Агроальянс» знаходиться на обліку в Херсонській ОДПI ГУ ДФС у Херсонській області. Дата державної реєстрації - 07.04.2003. Контрагентом позивача ПП «ТД «Агроальянс» (код 32391707) у 2015 році на отриманий товар виписано податкові та видаткові накладні на загальну суму 36011,20 грн., у т.ч. ПДВ 6001,86 грн. (сума без ПДВ 30009,34 грн.). В податковому обліку вартість отриманих ТМЦ включено підприємством до складу собівартості реалізованих товарів в момент продажу таких товарів в 2015 році у сумі 30009,00 грн.
Відвантаження товару здійснювалось відповідно ТТН, автоперевізник - ТОВ «Украгрозапчастина», вантажовідправник ПП «ТД «Агроальянс», вантажоодержувач - ТОВ «Украгрозапчастина», пункт навантаження - м. Херсон, вул. Комкова буд. 92, пункт розвантаження - м. Харків, вул. Матросова, буд. 1-А.
Харківське управління Офісу великих платників податків звернулось листом від 18.01.2017 № 2937/10/28-10-50-15-12 до ТОВ «Украгрозапчастина» з проханням надати до перевірки журнали реєстрації відвідувачів та журнали реєстрації подорожніх листів.
Однак, ТОВ «Украгрозапчастина» листом від 30.01.2017 № 36 (вх. №7370/10 від 31.01.2017) повідомило, що журнали реєстрації подорожніх листів та журнали відвідувачів на підприємстві не ведуться.
Так, контролюючим органом зазначено в акті перевірки щодо наявності в АС «Податковий блок» розбіжностей у сумі ПДВ 6001,86 грн. між податковим кредитом ТОВ «Украгрозапчастина» та податковими зобов`язаннями ПП «ТД «Агроальянс», а також зважаючи на ненадання до перевірки журналів реєстрації подорожніх листів та журналів відвідувачів зроблено висновок про нереальність господарських операцій.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано письмові пояснення з яких вбачається, що позивач не мав раніше та не має станом на теперішній час жодних господарських правовідносин пов`язаних з наданням сторонніми організаціями охоронних послуг на території підприємства, в тому числі послуг з забезпечення пропускного режиму відвідувачів та автомобільного транспорту. За організаційною структурою та у відповідності до затвердженого штатного розкладу ТОВ «Украгрозапчастина» на підприємстві вже в період з 2014 було сформовано діючий станом на сьогодні відділ охорони в складі: начальника відділу, охоронців 1 та 2 категорії в чисельній кількості визначеній штатним розкладом (т. 4 а.с.105-115).
На безпосереднє підтвердження господарських операцій з ПП «ТД «Агроальянс» позивачем надано до суду такі документи: видаткові товарні накладні: № РН-0000368 від 17.07.2015, № РН-0000375 від 20.07.2015, № РН-0000389 від 23.07.2015, № РН-0000413 від 29.07.2015; платіжні доручення на перерахування грошових коштів: № 22777 від 18.08.2015, № 23154 від 11.09.2015; первинні документи з операції оприбуткування товару на склад ТОВ «Украгрозапчастина», а саме прибуткові складські ордери: № УА-00005836 від 17.07.2015, № УА-00005837 від 20.07.2015, № УА-00005838 від 23.07.2015, № УА-00006023 від 29.07.2015; перевезення товару відбувалося за рахунок ТОВ «Украгрозапчастина» вантажними транспортними засобами, що знаходяться на балансі позивача, відповідно до товарно-транспортних накладних: №УА-00004334 від 17.07.2015 року, автомобіль MAN TGA 01 АХ72584СЕ, водій ОСОБА_8 , №УА-00004332 від 20.07.2015 року, автомобіль MAN 19.463 НОМЕР_2 , водій ОСОБА_7 , №УА-00004333 від 23.07.2015 року, автомобіль MTRSEDES 817 ATEGO АХ7175АP, водій ОСОБА_9 , № УА-00004435 від 29.07.2015 року, автомобіль MAN 19.463 НОМЕР_2 , водій ОСОБА_7 за якими автоперевізник - ТОВ «Украгрозапчастина», замовник - ТОВ «Украгрозапчастина», вантажовідправник - ТОВ «ТД «Агроальянс», вантажоодержувач - ТОВ «Украгрозапчастина», пункт навантаження - м. Херсон, вул. Комкова, б.92, пункт розвантаження - м. Харків, вул. Матросова, буд.1-А;
Також обставини придбання в ПП «ТД «Агроальянс» (код 32391707) товару (запчастин) засвідчує відомість про «Перелік покупців товарів отриманих від ПП «ТД «Агроальянс» за період: січень 2014 - вересень 2016, відомості за 2015, 9 місяців 2016 по «Залишкам на складах пратій товарів отриманих від ПП «ТД «Агроальянс» та реальні господарські операції ТОВ «Украгрозапчастина» з подальшої реалізації (відвантаження) даних запасних частин у власність кінцевих споживачів, зокрема:
- Зорянська філія ПАТ «Райз-Максимко», Полтавська обл., с. Червонозаводське, вул. Матросова, 10 згідно видаткової накладної № УА-00005544 від 28.07.2015, довіреності № 9991209 від 27.07.2015 матеріально-відповідальної особи - Остапович П.О. на приймання у власність товарно-матеріальних цінностей та банківської виписки надходження грошових коштів на поточний рахунок позивача за наслідками реалізації товару кінцевому споживачу від 13.07.2015;
- ТОВ «Агрофірма «ПЕТРІВСЬКЕ», Полтавська обл., с. Петрівка, вул. Полтавська, 11/А згідно видаткової накладної № П1-00001138 від 03.08.2015, довіреності № 175 від 03.08.2015 матеріально-відповідальної особи - ОСОБА_14 на приймання у власність товарно-матеріальних цінностей та банківської виписки надходження грошових коштів на поточний рахунок позивача за наслідками реалізації товару кінцевому споживачу від 30.07.2015.
Так, суд зазначає, що подані позивачем докази у достатній мірі підтверджують зміст, мету та фактичне здійснення господарських операцій з ПП «ТД «Агроальянс». Отже, внаслідок неповного з`ясування фактичних обставин та неврахування частини первинних документів, контролюючим органом помилково зроблено висновок про заниження податкового зобов`язання позивачем.
Щодо використання відповідачем податкової інформації, суд звертає увагу на те, що сама по собі податкова інформація не є достатньою підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Суд наголошує на недопустимості такого підходу податкового органу до оцінки правомірності формування позивачем податкового кредиту, оскільки отримана податкова інформація повинна оцінюватися у співвідношенні з первинною документацією.
Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені покупцем, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи. Проте, посадовими особами відповідача під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.
Позивач, як платник податків, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату лише ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.
Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом у постановах, зокрема, від 24.01.2018 р. у справі №824/942/13, від 14.03.2018 р. у справі №803/1198/16 від 22.05.2024 р. у справі № 160/19771/23.
Натомість надані первинні документи підтверджують фактичне здійснення операцій, рух активів та використання придбаного товару у господарській діяльності з подальшою реалізацією, що свідчить про наявність економічного ефекту.
Висновки податкового органу ґрунтуються на припущеннях та формальній інформації щодо контрагентів і не підтверджені належними доказами. Самі по собі відомості про кримінальні провадження, вироки чи неможливість проведення зустрічних звірок не є достатніми підставами для висновку про фіктивність операцій без встановлення відсутності реального руху товару.
Суд виходить із принципу індивідуальної відповідальності платника податків та зазначає, що позивач не може нести негативні наслідки за можливі порушення контрагентів за відсутності доказів узгодженості дій чи обізнаності про такі порушення. Також ненадання документів, які не є первинними, не спростовує факту здійснення господарських операцій.
За відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, які б свідчили, що господарські операції позивача із вказаним контрагентом були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди, наявності недоліків у первинних документах тощо, суд дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та контрагентами документально доведені та фактично здійснені з метою використання в оподатковуваних операціях; відповідачем не надано доказів, які б визначали відсутність у позивача відповідних розрахункових та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, невідповідність господарських операцій цілям та завданням діяльності позивача, їх збитковості тощо, які б окремо або в сукупності вказували на те, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
За таких обставин, висновки акту перевірки, щодо недоведеності господарських операцій позивача з ТОВ НВП «Д ПРАМ», ТОВ «АГРОС-ДНЕПР», ТОВ «ІННАН», ТОВ «ФРГ ЛТД», ТОВ «ДЕРЕКС ГРУП» та ПП «ТД «АГРОАЛЬЯНС» є необґрунтованими, тому податкове повідомлення-рішення від 27.03.2017 № 0000085015, з урахуванням висновків викладених у постанові Верховного Суду від 18.12.2024, є протиправним та підлягає скасуванню в частині на суму 810081,00 грн. (607560,75 грн. - за основним платежем, 202520,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).
Щодо заяви представника позивача про здійснення компенсації витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. 
Представником позивача 25.02.2026 до суду подано заяву про стягнення судових витрат з відповідача у розмірі 80000 грн. 
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. 
Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
З урахуванням викладеного суд вправі оцінювати відповідність витратам на правову допомогу їх розміру критеріям, що передбачені у частині п`ятій статті 134 КАС України.
Аналіз долучених позивачем до матеріалів справи доказів свідчить, що позивачем укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Гаврильченом Юрієм Олексійовичем від 12.02.2025 року №12/02-25, за яким гонорар виплачується адвокату на умовах визначених сторонами у Додатковій угоді. Так, згідно з додатковою угодою від 25.02.2026 №12/02-25 визначено вартість наданих послуг в розмірі 80000,00 грн. Згідно з актом приймання-передачі послуг правничої допомоги від 25.02.2026 (т. 7 а.с.33) позивачу надано послуги зі складання відповіді на відзив (20000 грн), взяття участі у судовому засіданні (10000 грн х 4 рази); складання та подання до суду письмового пояснення (20000 грн) на загальну суму 80000 грн. Сплата відповідних коштів підтверджена рахунком-фактурою №25/02 від 25.02.2025.
Представник відповідача під час судового засідання 21.04.2025 проти задоволення клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 80000 грн заперечував, посилаючись на необґрунтованість заявленого розміру витрат.
Надаючи оцінку наданим позивачем доказам на під твердження витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі 10 000,00 грн, з огляду на те, що правовий підхід до складання позовів цієї категорії має сталий характер, правовідносини мають чітке нормативне регулювання, сформовану судову практику, та не порушують колізійних та доктринальних проблем у галузі права, суд, враховуючи критерій реальності таких витрат, розумність їхнього розміру, дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, підлягають частковому задоволенню на суму 10 000,00 грн.
Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору здійснюється у відповідності до положень статті 139 КАС України у сумі пропорційній розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозапчастина» (вул. Матросова, б. 1-А, м. Харків, 61124 ЄДРПОУ 25188223) до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (61012, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30, код ЄДРПОУ 44131658) про скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.03.2017 № 0000085015, в частині на суму 810081,00 грн. (607560,75 грн. - за основним платежем, 202520,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгрозапчастина» (вул. Матросова, б. 1-А, м. Харків, 61124 ЄДРПОУ 25188223) сплачену суму судового збору у розмірі 11973,48 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят три грн 48 коп) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн (десять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (61012, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30, код ЄДРПОУ 44131658).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.