ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року	Львів	Справа № 559/243/26 пров. № А/857/17858/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Хобор Р.Б. та Шинкар Т.І.,
з участю секретаря судового засідання - Нагибайло Т.О.,

а також сторін (їх представників):
від позивача – не з`явився;
від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської обл. від 26.02.2026р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 2 взводу 3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській обл. старшого лейтенанта поліції Левчук Анастасії Сергіївни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Томілін О.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 26.02.2026р., м.Дубно Рівненської обл.),-
В С Т А Н О В И В:

22.01.2026р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив поновити строк звернення до суду; визнати протиправною та скасувати постанову серії EНA № 4919099 від 08.06.2025р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену відносно позивача за ч.1 ст.126 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП) (а.с.1-5, 44).

Згідно ухвали суду від 05.06.2025р. поновлено строк звернення до суду; відкрито провадження в справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (їх представників) (а.с.51-52).

Відповідно до рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської обл. від 26.02.2026р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.74-75).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.84-88).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він категорично заперечує факт перебування за кермом належного йому автомобіля; у дійсності саме він є потерпілим внаслідок зазначеного ДТП. Через непричетність до вказаної пригоди у працівників поліції були відсутніми підстави вимагати в нього пред`явлення документів на право керування транспортним засобом. Не заперечуючи факт свого алкогольного сп`яніння, підкреслює, що представлені відеозаписи підтверджують відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки він неодноразово наголошував працівникам поліції про відсутність керування автомобілем.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Ухвалою апеляційного суду від 14.04.2026р. витребовано від відповідача Департаменту патрульної поліції /ДПП/ додаткові докази по справі (а.с.126-133), які у встановлений термін представлено відповідачем (а.с.150-154).
Також позивач скерував письмові пояснення разом із клопотанням про долучення до справи постанови Млинівського районного суду Рівненської обл. від 07.04.2026р. у справі № 566/966/25, що набрала законної сили (а.с.158-161).

Прагнучи забезпечити участь сторін в судовому засіданні, апеляційний суд задовольнив клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні від 28.04.2026р. в режимі відеоконференції (а.с.147-149); водночас, у призначений час представник відповідача не забезпечив свою участь в судовому засіданні.
Згідно вимог ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Окрім цього, розглядувана справа відноситься до категорії термінових адміністративних справ, а особливості їх розгляду визначені ст.ст.268-272, 286 КАС України, якими, зокрема, передбачено скорочені строки повідомлення учасників справи, надання можливості ознайомитися із заявами (скаргами) учасників в судовому засіданні тощо.
За таких обставин апеляційний суд протокольною ухвалою від 28.04.2026р. ухвалив розгляд справи здійснювати без участі сторін (їх представників). У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. 
Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи (в тому числі оглянувши представлені відповідачем відеоматеріали) та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення, з наступних мотивів. 

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови серії ЕНА № 4919099 від 08.06.2025р. про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної інспектором 2 взводу 6 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській обл. старшим лейтенантом поліції Левчук А.С., о 21 год. 00 хв. 07.06.2025р. позивач ОСОБА_1 по вул.Центральній, 2 в с.Тушебин Рівненської обл., будучи учасником ДТП, не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив п.2.1 «б» Правил дорожнього руху /ПДР/.
Фіксація велась на технічний пристрій 472218.
На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.29-30, 153).

Також постановою Млинівського районного суду Рівненської обл. від 07.04.2026р. у справі № 566/966/25 об`єднано в одне провадження справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 № 566/966/25, провадження № 3/566/52/26, № 566/967/25, провадження № 3/566/53/26 та присвоєно єдиний номер справи № 566/966/25, провадження № 3/566/52/26; провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с.160-161).
Зазначена постанова набрала законної сили та не оскаржувалася до суду апеляційної інстанції.

Із змісту заявленого позову слідує, що в основу заявлених вимог покладено обставини відсутності належних доказів вчинення ОСОБА_1 07.06.2025р. порушення п.2.1 «б» ПДР, а саме: керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.
При цьому, позивач категорично заперечує факт керування ним транспортним засобом за визначених обставин.

Вирішуючи наведений спір, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих суду відеозаписів вбачається, що поліцейські прибули на місце події, де зафіксували ДТП. На місці події також перебував ОСОБА_1 в явному стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою в адресу поліцейських тощо. Опитавши свідків події (зокрема потерпілого, який власноруч виклав свої пояснення), поліцейські встановили, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу (керував). Встановивши, що останній не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документу на ТЗ, поліцейські цілком обґрунтовано та законно склали відносно позивача постанову за ч.1 ст.126 КУпАП.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права і не узгоджуються із фактичними обставинами справи, з наступних підстав.

Відповідно до приписів п.2.1 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон);
Згідно із приписами п.2.4 «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

В силу вимог п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Таким чином, водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та на законну вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стосовно правильності оцінки наявних у справі доказів колегія суддів виходить з того, що відповідно до приписів КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):
ст.222 - органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів ( і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв;
ст.251 - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу;
ст.258 - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) (ч.2).
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу (ч.4).
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. (ч.5).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.
Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).
Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.
В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України в рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Із матеріалів справи встановлено, що суб`єкт владних повноважень, притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, зазначає в оскаржуваній постанові лише про те, що фіксація велась на технічний пристрій 472218.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши відеозаписи, надані стороною відповідача, встановив, що події, які зафіксовані суб`єктом владних повноважень на ці відеозаписи жодним чином не підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП. 
Так, на вказаних відеозаписах зафіксовано процес спілкування Бутова М.В. з працівниками поліції та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно останнього.

Із змісту п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» слідує, що керування транспортним засобом – це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
У постанові Верховного Суду від 20.02.2019р. у справі № 404/4467/16-а міститься правовий висновок, згідно з яким під керуванням транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто, з метою керування.

З огляду на викладене, керування транспортним засобом представляє собою умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. 

Таким чином, надані відповідачем відеозаписи не є доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови від 08.06.2025р., та не спростовують його доводів про те, що він не керував автомобілем. Також зі змісту вказаних відеозаписів неможливо достовірно встановити особу, яка керувала транспортним засобом та вчинила ДТП.
Сам позивач не заперечує факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, однак наполягає на тому, що не здійснював керування транспортним засобом в такому стані.

Будь-яких інших переконливих доказів вчинення розглядуваного правопорушення відповідачем не представлено.

Окрім цього, з приводу зазначених подій на позивача були складені матеріали для притягнення його до відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 КУпАП.
Разом з тим, постановою Млинівського районного суду Рівненської обл. від 07.04.2026р. у справі № 566/966/25 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В цій справі суд виходив з того, що відповідно до відеозаписів працівниками поліції не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом; останній дійсно був в стані алкогольного сп`яніння та поводив себе неадекватно, проте автомобіль стояв біля господарства, він не сидів за кермом, та не мав навіть ключів від автомобіля.
Таким чином, матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та спричинив ДТП (а.с.160-161).

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На виконання вимог процесуального закону апеляційний суд враховує в розрізі приписів ч.6 ст.78 КАС України постанову Млинівського районного суду Рівненської обл. від 07.04.2026р. у справі № 566/966/25 в аспекті відсутності доведеного факту керування позивачем транспортним засобом за розглядуваних обставин.

Наведені обставини в своїй сукупності мають визначальне значення для вирішення спору, через що решта тверджень та аргументів сторін не розцінюються як такі, що спричиняють принциповий вплив на висновки апеляційного суду.

Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами не підтверджено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та помилково накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, колегія суддів дійшла до переконливого висновку про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п.2.1.«б» ПДР, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серії ЕНА № 4919099 від 08.06.2025р.

Оскільки відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, тому заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення.

В порядку ст.139 КАС України, з огляду на результат апеляційного розгляду справи, колегія суддів змінює розподіл судових витрат по справі, при цьому слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ДПП судові витрати в розмірі 665 грн. 20 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви (а.с.6) та 997 грн. 80 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.97), всього: 1663 грн.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської обл. від 26.02.2026р. в адміністративній справі № 559/243/26 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити.
Визнати протиправною і скасувати постанову серії EНA № 4919099 від 08.06.2025р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором 2 взводу 3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській обл. старшого лейтенантом поліції Левчук Анастасією Сергіївною, про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, і накладення на нього штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Ф.Ернста, буд.3; код ЄДРПОУ 40108646) судові витрати в розмірі 665 грн. 20 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 997 грн. 80 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, всього: 1663 (одна тисяча шістсот шістдесят три) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і не може бути оскаржена у касаційному порядку. 

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Дата складання повного судового рішення: 01.05.2026р.