Справа № 686/14491/26 
Провадження № 3/686/3516/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
27 травня 2026 року       м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Дзюбак О.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за місцем проживання у АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , рнокпп: НОМЕР_2 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
установив:
ОСОБА_2 , в порушення 2.9 «а» Правил дорожнього руху», 06 травня 2026 року о 02 год. 29 хв. по Проспекту Миру,90 в м. Хмельницькому, виконуючи функції водія, керував двоколісним електросамокатом Vevi потужністю 500Вт, у стані алкогольного сп`яніння. 
У судове засідання ОСОБА_3 , будучи завчасно повідомленим про місце та час розгляду справи не з`явився. Про повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи свідчить довідка з електронної системи документообігу суду від 21.05.2026 про доставку судової повістки-повідомлення у шляхом SMS одержувачу ОСОБА_4 за номером телефону, який вказаний у протоколі, а також телефонограма.
До по початку розгляду справи ОСОБА_3 надіслав через підсистему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи без його участі, а також письмові заперечення проти притягнення його до адміністративної відповідальності, у яких зазначив, що поліцейська ОСОБА_5 ,особисто не виявляла факт керування ним електросамокатом, оскільки прибула на місце події з іншим екіпажем, тому склала протокол на основі усних повідомлень інших осіб. Оскільки у проколі не зазначений такий засіб технічної фіксації як відеореєстратор , то записи із нього є процесуально недопустимими, натомість записи з нагрудних камер поліцейських фіксують лише спілкування, а не факт руху. У протоколі не зазначено марки, моделі та серійного номера самоката, а зазначення «Vevi» є лише назвою шерингової компанії, яка надає послуги прокату самокатів. Надані поліцейськими відеозаписи не містять безперервної відеофіксації обставин правопорушення. Також огляд на стан сп`яніння проведений із порушенням інструкції до приладу «Drager Alcotest 6810», згідно з якою потрібно, щоб перед сетом пройшло не менше 2 хвилин після куріння. Проте, тестування проведено без дотримання вказаного часового інтервалу, оскільки ОСОБА_3 незадового до початку тестування курив електронну сигарету та пив напій із пляшки. Разом із цим, поліцейський тримав мундштук для приладу руками торкаючись частини,яка призначена для контакту губами. Протокол складений без залучення свідків. 
Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за цією статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.
У зв`язку із цим, відповідно до ст. 268 КУпАП суд розглядає справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Всебічно та об`єктивно дослідивши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного порушення Правил дорожнього руху повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: 
- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №658294 від 06.05.2026, в якому зафіксовано порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху;
- актом огляду щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, згідно з яким підставою огляду є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови;
- результатом тесту за допомогою спеціального приладу газоаналізатора «Драгер» 6810» (тест № 3514 від 06.05.2026, 02 год. 52 хв. результат 0,95 проміле) щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння; 
- відеозаписами, на яких зафіксовані обставини вчинення останнім правопорушення, тому числі рух електросамоката під керуванням ОСОБА_1 до повної його зупинки працівниками поліції, спілкування працівників поліції з ОСОБА_6 та фіксація огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, з результатом якого водій погодився.
Долучені відеозаписи є повними, цілісними та послідовними, у хронології відображають обставини , які підлягають доказуванню у цьому провадженні. 
Згідно із ч.3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Положенням ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено порядок та види застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення для виконання покладених на них завдань та здійснення повноважень.
Згідно із ч.1. ст40 Закону поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;
3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;
4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;
5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
З урахуванням застосування під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 технічного засобу відеозапису, на якому зафіксоване проведення огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, який долучений до матеріалів справи, суд вважає результат огляду належним та допустимим доказом. 
З огляду на викладене, суд відхиляє аргументи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про те, що матеріали відеофіксації руху транспортного засобу (відеореєстратора) є недопустимим доказом а також про те, що відсутня безперервна відеофіксація. 
Аргументи ОСОБА_1 про порушення процедури огляду. на стан сп`яніння спростовуються дослідженими матеріалами справи. Стосовно посилання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на те, що працівник поліції перед проведенням огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння при встановленні мундштука брав його до рук поверхнею, яка мала контактувати з губами особи, яка тестувалася без упакування, що призвело до неправильного результату вимірювання, суд зазначає таке.
Наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" Про прийняття та скасування національних нормативних документів" від 08 листопада 2018 року № 404, прийнято ДСТУ ЕN 15964:2018 (ЕN 15964:2011, IDT) "Прилади неодноразового використання для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі. Вимоги та методи випробування" (далі - Стандарт).
Пунктом 3.11 вказаного Стандарту визначено, що мундштук - це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі і через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря.
Згідно з п. 5.2 Стандарту пристрій повинен виключати можливість вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів, та призначений тільки для одноразового використання. Повинна бути забезпечена можливість брати ці мундштуки,не торкаючись частини,що буде і була в контакт із губами особи, яку перевіряють. Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити. Аналогічна за змістом вимога щодо упаковки мундштуків міститься також і в інструкції з експлуатації пристрою Alcotest 6810. Недотримання вимог Стандарту, визначених п. 3.11 та 5.2, може призвести до ризику некоректної роботи газоаналізатора і фактичних необ`єктивних тестів.
Як видно із дослідженого під час судового розгляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського,працівник поліції продемонстрував прилад «Драгер», пояснив принцип його дії пропонував обрати мундштук, перевірити чи він герметично запакований. ОСОБА_3 (файл clip-14) перевірив, що такий цілісно запакований, розірвав упакування, надав працівнику поліції мундштук , без будь-яких зауважень та працівник поліції її вставив у прилад, при цьому провівши контрольний забір повітря, та продемонстрував ОСОБА_4 прилад, який сигналізував про відсутність алкоголю при заборі повітря через встановлений мундштук, надалі був проведений прогрів приладу та ОСОБА_3 , притримуючи прилад також і своєю рукою, здійснив видих необхідного об`єму повітря для проведення тестування, про що прилад сповістив характерним звуком. Результат тесту виявився позитивним 0,95 проміле. Будь-яких зауважень з приводу проведеного огляду на стан сп`яніння та отриманого результату огляду ОСОБА_3 не висловлював.
Отже, працівниками поліції виконані вимоги п. 5.2 Стандарту, що не ставить під сумнів коректність роботи газоаналізатора, а тому і результати проведення такого огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 даним технічним засобом є достовірними.
Аргументи про порушення процедури, оскільки протокол складений поліцейською Цьось Ю.В спростовуються дослідженими матеріалами справи. Огляд проведений працівником поліції, сумнівів у повноваженнях яких у суду немає.Складання протоколу іншим працівником поліції не впливає на його допустимість як доказу. 
Із долучених відеозаписів не вбачаються ознаки фальсифікації матеріалів з боку працівників поліції, безпідставність вимог пройти огляд на стан сп`яніння, що виключає ознаки їх свавільних дій. Отже, підстав визнавати зібрані поліцейськими докази недопустимими, немає. Назва електросамоката зазначена із фактичних обставин , виявлених на місці зупинки та не має вирішального значення для справи.
Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX  (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023) передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них (ст.2). У статті 1 згаданого Закону, серед інших понять визначено, що : 1) легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину; 2)  низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Отже, цим нормативно-правовим актом визначено, що легкі електричні транспортні засоби є транспортними засобами і вони поділяються на дві категорії:
1) легкий персональний електричний транспортний засіб: має від одного колеса, електродвигун потужністю до 1000 Вт і розвиває максимальну швидкість до 25 км/год. (до цієї категорії підпадають всі прокатні самокати);
2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб: має від двох коліс та може їхати зі швидкістю 10-50 км/год. (пристрої, які їдуть зі швидкістю понад 50 км/год не підпадають в ці категорії й розглядатимуться як мотоцикли).
Аналогічні поняття легких електричних транспортних засобів визначені і у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт»  (закон в редакції Закону №3492-ІV від 23 лютого 2006 зі змінами).
Відтак, з набуттям чинності Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023), керування легким електричним транспортним засобом (електросамокатом) в стані алкогольного сп`яніння тягне відповідальність встановлену ст.130 КУпАП.
Поняття «транспортний засіб», яке визначене у п.1.10 Правил дорожнього руху України (затверджені Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами), не суперечить поняттям, визначеним у Законі України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023 року).
Правилами дорожнього руху розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» (п.1.10 ПДР).
Згідно з ПДР: «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
При цьому чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише в разі присвоєння пристрою номерного знаку чи за наявності посвідчення водія в особи, яка ним керує.
Згідно з ч.2 ст.19 Закону України «Про правотворчу діяльність», закони України (в т.ч. Закон № 2956-IX від 24 лютого 2023 року із змінами) в ієрархії нормативних актів мають вищу юридичну силу, ніж нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України (в т.ч. ПДР), а тому суд при визначенні поняття «транспортний засіб» у даному випадку враховує вимоги Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023 року).
З урахуванням того, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування будь-яким «транспортним засобом», а не тільки «механічним транспортним засобом», ОСОБА_6 у цьому випадку, підлягає притягненню до відповідальності за керування електричним самокатом у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП дії, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме - керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`ягніння.
Разом із цим, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Крім цього, у постанові ККС Верховного Суду від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 (провадження № 51-944кмо23), об`єднана палата звернула увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши в передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання ДТП в такому випадку є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в такому разі набуває особливого значення. У цій постанові об`єднана палата сформулювала висновок щодо правозастосування положень статей 55, 286, 286-1 КК: особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до частин 2 та 4 статті 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
З урахуванням суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особи порушника суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк на 1 рік. 
На переконання суду саме таке стягнення у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення у дохід держави.
Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 276-280, 283-285, 294 КУпАП, суд, -
постановив:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн. 60 коп. судового збору.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Після набрання постановою законної сили:
стягувачем штрафу є: УПП в Хмельницькій області, місцезнаходження: м. Хмельницький, пров. Коцюбинського, 35/2; 
стягувачем судового збору є: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Липська, 18/5; 
боржником є: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за місцем проживання у АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , рнокпп: НОМЕР_2 
Реквізити для сплати штрафу: призначення платежу: 21081300, отримувач коштів: ГУК у Хмельницькій області; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37971775; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 748999980313060149000022001, код класифікації доходів бюджету 21081300 штраф по справі № 686/14491/26.
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету 22030106; судовий збір по справі № 686/14491/26.
Квитанції слід подати у каб. № 4 (2-й поверх), вул. Пилипчука,1, м. Хмельницький. У разі направлення оригіналів квитанцій засобами зв`язку вказувати адресу: 29001, м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану, 54/e-mail: inbox@kmm.km.court.gov.ua (із обов`язковим зазначенням «направляю квитанції по справі №686/14491/26» ).

Суддя         Олександр ДЗЮБАК