Справа № 185/9467/25
Провадження № 2/185/3995/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Садової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, 

В С Т А Н О В И В :

КП «Павлоградтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, у якому просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 41 696, 13 грн. та судові витрати по справі у розмірі 3 028,00 грн.
У обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, що надаються до квартири АДРЕСА_1 . Однак, відповідачі оплату за спожиту теплову енергію фактично КП «Павлоградтеплоенерго» не проводили, у результаті чого за період з 01 січня 2022 р. по 01 серпня 2025 р. утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію перед КП «Павлоградтеплоенерго» у сумі: 39 808, 23 грн., що є порушенням відповідачами ст. ст. 67, 68 ЖК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційних збитків складає 1 602, 80 грн., 3 % річних складають – 396, 75 грн., пеня - 161, 35 грн.
Відповідач ОСОБА_2 надала заяву/клопотання де просила відмовити у задоволенні позовних вимог до неї. Зазначила, що вона не проживала за адресою, за якою утворилася заборгованість з оплати за спожиту теплову енергію. З ОСОБА_1 перебувала у шлюбі, після погіршення сімейних відносин з січня 2019 року вона з дітьми переїхала жити окремо до квартири майбутнього чоловіка, ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 . З ОСОБА_1 не підтримували шлюбних відносин, не проживали разом. Шлюб з ОСОБА_1 розірвано 19.07.2021 року. 27.04.2022 р. вона вийшла заміж за ОСОБА_3 . Отже вона не є власницею нерухомого майна за адресою АДРЕСА_3 , не користувалася об`єктом нерухомого майна з січня 2019 року, не отримувала житлово-комунальні послуги для власних потреб та я не є особою, з якою укладався відповідний договір про надання житлово комунальної послуги. Вважає, що належним відповідачем по справі є тільки ОСОБА_1 . 
Представник позивача ОСОБА_4 надав додаткові письмові пояснення по справі. Зазначив, що надані відповідачкою довідка про проживання, акт про не проживання від 18.09.2025 р. складено та підписано/затверджено особами, до повноважень яких не входить проведення обстеження житла на предмет проживання/непроживання осіб, та які не уповноважені на видачу відповідних документів. Таким чином, обставини, на які посилається відповідачка, не можуть вважатися встановленими у справі, а самі довідка та акт не є належним та допустимим доказом у розумінні статей 77, 78 ЦПК України. Згідно з частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином, факт реєстрації відповідачів у житловому приміщенні покладає на них обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги. Надані відповідачкою Довідка та Акт не свідчать про те, що вона не користувалася послугами за адресою: АДРЕСА_3 , та не спростовує того факту, що відповідачка місце реєстрації свого проживання не змінювала, що вказує на те, що вона не бажала і не бажає втрачати правовий зв`язок з жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 , і вважає себе такою, що має право на проживання у ньому. Крім того, частина 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальн Закон України «Про житлово-комунальні послуги» прямо встановлює виняток щодо послуги з постачання теплової енергії, яка підлягає оплаті незалежно від того, чи проживав споживач у житловому приміщенні та чи фактично користувався тепловою енергією. 
Представник позивача – Поташников Є.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному розмірі. 
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, були належним повідомлені про час та місце розгляду справи. 
Дослідивши письмові матеріали справи та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних обставин.
Згідно ст. ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки та розміри оплати встановлюються згідно Правил надання населенню послуг теплопостачання і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.
Відповідачі є споживачами послуг централізованого опалення, що надаються за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивач здійснює послуги по теплопостачанню. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», плата за спожиту теплову енергію повинна провадитися споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію та згідно з Правилами надання населенню послуг теплопостачання і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, відповідач зобов`язаний здійснювати оплату за спожиту теплову енергію.
Відповідно до положень статей 64, 67, 68 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно наведених положень закону, споживач, який фактично отримував послуги з теплопостачання, зобов`язаний сплатити за них теплопостачальній організації незалежно від дати укладення відповідного договору. Місце проживання відповідачів зареєстроване за адресою надання послуг з теплопостачання, отже вони фактично споживали ці послуги. Відомостей про погашення існуючої заборгованості суду не надано.
Відповідно до виписки за особовим рахунком НОМЕР_1 заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою: квартира АДРЕСА_1 за період з 01.01.2022 року по 01.08.2025 року, становить 39 808, 23 грн. (а.с. 6).
Згідно з розрахунками відповідачам нараховані інфляційні втрати та 3 % річних за період з 01.03.2024 по 01.08.2025 року. Інфляційні втрати складають 1 602, 80 грн.; 3 % річних - 396, 75 грн. Пеня нарахована за період з 01.08.2024 року по 01.08.2025 року в розмірі 161,35 грн. (а.с. 8-13).
За відомостями відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради, місце проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване за адресою надання послуг з теплопостачання з 21.10.2013 року по теперішній час. (а.с. 19)
Місце проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 з 04.07.2025 року (а.с. 27)
До 04.07.2025 року відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою надання послуг з теплопостачання, що не заперечується нею. Однак остання зазначає, що фактично не проживала за адресою реєстрації, на підтвердження чого, надає Довідку про проживання, Акт про не проживання від 18.09.2025 року складеного сусідами та підписані головою правління ОСББ. 
Однак вказані докази складено та підписано особами, до повноважень яких не входить проведення обстеження житла на предмет проживання або непроживання осіб і які не уповноважені на видачу відповідних документів. 
Отже надані Довідка та Акт не є належним та допустимим доказом у розумінні статей 77, 78 ЦПК України.
Частиною 6 статті 29 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно із ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла, а місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. 
Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. 
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 року «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» також встановлено, що особа може задекларувати/ зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. 
Згідно з пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 року «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні. 
Згідно з частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином, факт реєстрації відповідачів у житловому приміщенні покладає на них обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги. 
Надані відповідачкою Довідка та Акт не спростовують того факту, що вона не змінювала місце реєстрації свого проживання, що вказує на те, що вона не бажала до 04.07.2025 року втрачати правовий зв`язок з жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 , і вважала себе такою, що має право на проживання у ньому. 
Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. 
Пунктом 6 частини 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. 
Тобто Закон України «Про житлово-комунальні послуги» прямо встановлює виняток щодо послуги з постачання теплової енергії, яка підлягає оплаті незалежно від того, чи проживав споживач у житловому приміщенні та чи фактично користувався тепловою енергією
Оскільки відповідачі зареєстровані в квартирі за адресою, щодо якої нараховано заборгованість за послугами з теплопостачання, яке триває протягом опалювальних сезонів і не припиняється з технічних причин, доказів звернення ОСОБА_2 до позивача щодо зміни зареєстрованого місця проживання суду не надано, отже підстав для зміни складу відповідачів не вбачається.
Однак враховуючи що відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою надання послуг з теплопостачання до 04.07.2025 року вона має солідарний обов`язок по оплаті за фактично спожиті послуги з теплопостачання за 01 січня 2022 року по 01 липня 2025 року.
Заборгованість за липень 2025 року підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 . 
Суд враховує ті обставини, що оплата комунальних послуг має здійснюватись споживачами цих послуг до 20 числа місяця, наступного за тим, в якому цю послугу спожито.
Отже з урахуванням викладеного з відповідачів підлягає стягненню солідарно на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 січня 2022 року по 01 липня 2025 року в розмірі 39 440,03 грн.За серпень 2025 року борг за теплопостачання в розмірі 368, 20 грн. підлягає стягненню на користь позивача. 
Що стосується позовних вимог про стягнення інфляційних збитків, 3% річних, то слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
В постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 922/175/18 зазначено, що нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні ст. 549 цього Кодексу.
Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року у справі № 6-42цс11).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06 березня 2022 року і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово- комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285); припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285); стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285); нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території».
Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі, стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.
Місто Павлоград Дніпропетровської області не входило та не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309.
Таким чином, нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню солідарно з відповідачів.
Як вбачається з розрахунку заборгованості інфляційні втрати та 3 % річних позивачем були розраховані за період з 01.03.2024 по 01.08.2025 року.
Отже теплопостачання, з відповідачів підлягає стягненню солідарно на користь позивача: інфляційні втрати – 1 602, 80 грн., 3% річних – 396,75 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення пені.
Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Отже, положення ст. 549 ЦК України (штраф, пеня) та ст. 625 ЦК України (3% річних, інфляційні втрати) є різними за своєю правовою природною.
У даній справі, позивачем пред`явлені також позовні вимоги про стягнення пені, у зв`язку з несплатою заборгованості за надані комунальні послуги, нараховані у період з 01.08.2024 по 01.08.2025.
Отже з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню пеня пропорційно до задоволених вимог щодо стягнення основної суми боргу, в розмірі 161, 35 грн. 

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог, тобто 3028, 00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Позов Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію – задовольнити частково. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 липня 2025 по 01 серпня 2025 року в розмірі 368 (триста шістдесят вісім) грн. 20 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» : 
- заборгованість за спожиту теплову енергію за період 01 січня 2020 року по 01 липня 2025 року в розмірі 39 440 (тридцять дев`ять тисяч чотириста сорок) грн. 03 коп.; 
- інфляційні збитки в розмірі 1 602 (одна тисяча шістсот дві) грн. 80 коп.;
- 3% річних в розмірі 396 (триста дев`яносто шість) грн. 75 коп.;
- пеню в розмірі 161 (сто шістдесят одна) грн. 35 коп., 
а всього 41 601 (сорок одна тисяча шістсот сім) грн. 11 коп. 

В іншій частині позову – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1  на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» судові витрати в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» судові витрати в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня її проголошення (складення).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго», код ЄДРПОУ 03342250, місцезнаходження: 51413, м. Павлоград, вул. Промислова,13. 

Відповідачі: 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_3 . 

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_2 . 

Суддя          С.  Г.  Юдіна