Справа № 142/814/25 
Провадження по справі № 2/129/788/2026

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" травня 2026 р. Гайсинський районний суд Вінницької області 
в складі: головуючого судді Капуша І.С.,
заочно розглянувши без участі сторін та їх представників в місті Гайсині в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
23.10.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 06.11.2025 року справу передано за підсудністю до Гайсинського районного суду Вінницької області.
09.12.2025 року справа надійшла до Гайсинського районного суду Вінницької області.
Ухвалою суду від 10.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
Позов мотивований тим, що 11.06.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір №4726303 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачці надано кредит у розмірі 8000 грн строком на 360 днів. 
Позивач зазначив, що договір укладено в електронній формі шляхом використання інформаційно-комунікаційної системи товариства та підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». 
На виконання умов договору первісний кредитор перерахував відповідачці кредитні кошти на банківську картку у сумі 8000 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та відповіддю АТ КБ «ПриватБанк», яка надійшла до суду 13.01.2026 року. 
Позивач вказував, що відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
27.02.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено договір факторингу №27/02/2025, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. 
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу право вимоги до ОСОБА_1 за договором №4726303 включало: 7999,99 грн заборгованості за тілом кредиту, 18279,28 грн процентів та 4000 грн штрафних санкцій. 
Також позивачем нараховано проценти після переходу права вимоги за період з 28.02.2025 року по 05.06.2025 року у сумі 11759,99 грн. 
У зв`язку із викладеним позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 38039,26 грн, а також судові витрати.
03.03.2026 року до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачка в судові засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву на позов не подала.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 11.06.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №4726303 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 
Відповідно до умов договору сума кредиту становила 8000 грн, строк кредитування – 360 днів, тобто до 06.06.2025 року. 
Укладення договору здійснювалося шляхом використання інформаційно-комунікаційної системи товариства із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає положенням ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Факт отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» про зарахування 11.06.2024 року на картковий рахунок відповідачки грошових коштів у сумі 8000 грн. 
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість.
27.02.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки. 
Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості відповідачки за тілом кредиту у сумі 7999,99 грн, а тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом.
Як вбачається з матеріалів справи, проценти первісним кредитором та позивачем нараховувалися в межах погодженого сторонами строку кредитування, а саме до 05.06.2025 року, тобто в межах строку дії договору. 
Станом на дату укладення договору факторингу заборгованість за процентами становила 18279,28 грн. 
Крім того, позивачем після переходу права вимоги нараховано проценти за користування кредитом у сумі 11759,99 грн за період з 28.02.2025 року по 05.06.2025 року. 
Суд враховує, що кредитний договір недійсним не визнавався, його умови відповідачкою не оспорювались, а проценти нараховані у межах строку кредитування, погодженого сторонами.
За таких обставин вимоги про стягнення заборгованості за процентами є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій, суд виходить із наступного.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Крім того, умовами кредитного договору передбачено застосування вимог чинного законодавства щодо обмежень нарахування штрафних санкцій.
За таких обставин вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій у сумі 4000 грн задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2167 грн 67 коп.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує характер та складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, кількість підготовлених процесуальних документів, а також критерії розумності, співмірності та реальності понесених витрат.
Разом із тим суд бере до уваги, що дана справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, не потребувала значного обсягу процесуальних дій та проведення судових засідань із безпосередньою участю представника позивача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню та вважає співмірним і обґрунтованим стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Вказаний розмір витрат відповідає критеріям розумності та співмірності із складністю справи, характером наданих послуг та обсягом виконаної представником позивача роботи.
Керуючись ст.ст.3, 11, 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.509, 512, 514, 526, 530, 610, 1048, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд,-
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за кредитним договором №4726303 від 11.06.2024 року у загальному розмірі 34039 грн 26 коп., яка складається з: 7999 грн 99 коп. заборгованості за тілом кредиту; 18279 грн 28 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованими первісним кредитором; 11759 грн 99 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». 
В задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у сумі 4000 грн – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 2167 грн 67 коп. судового збору та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», код ЄДРПОУ 40966896, місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Суддя: