Справа № 279/1746/26
Провадження №2/283/987/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
19 травня 2026 року м. Малин
Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Мохир Я.В. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферта) №09.03.2025-100000680 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 4000 грн строком на 217 днів.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Однак відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на день подачі позову становить 13280 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 4000 грн, заборгованості за процентами у розмірі 6200 грн, комісії 360 грн, додаткової комісії 720 грн та неустойки 2000 грн.
Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 15.04.2026 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 11 годину 19.05.2026.
04.05.2026 до суду надійшов відзив.
11.05.2026 надійшла відповідь на відзив.
19.05.2026 заперечення на відповідь на відзив. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив проводити розгляд справи без участі представника.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд відповідно до ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Позиція позивача
Представник позивача у відповіді на відзив зауважив, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу.З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. Відповідно до заявки кредитного договору зазначено: «Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит».
Отже, комісія за обслуговування пов`язана з наданням ряду перелічених послуг, а саме:
1) організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях; 
2) забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях;
3) забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях;
4) забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу;
5) консультаційні послуги;
6) інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості.
Кредитний договір з відповідачем був укладений після набуття чинності змін до Закону України "Про споживче кредитування", а тому вимога позивача про стягнення неустокий є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отримані кредиту (позики), в той час як ЗУ "Про споживче кредитування" є спеціальною нормою, яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування.
Позиція відповідача 
Відповідач звернувся до суду із відзивом, в якому частково визнав позов про стягнення заборгованості за кредитним договором в межах суми основного боргу та процентів. В інший частині позову про стягнення заборгованості по комісії та неустойці просив відмовити за безпідставністю. Вказав, що Товариством встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту у розмірі 360,00 грн (п. 8 Заявки), та комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 720,00 грн за два чергові періоди (п. 9 Заявки) за послуги, які за законом повинні надаватися безоплатно (або є прямим обов`язком Кредитодавця), пункти кредитного договору (п. 8, п. 9 Заявки) щодо обов`язку позичальника сплачувати вказані комісії є нікчемними. Оскільки кредитний договір № 09.03.2025-100000680 було укладено 09.03.2025, весь період його дії та виникнення прострочення повністю припадає на час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022. Відтак, стягнення будь-яких штрафів або пені є незаконним, тому суми у вигляді 1080 грн комісій та 2000 грн штрафу є безпідставними та стягненню не підлягають .
Встановлені судом обставини.
09.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №09.03.2025-100000680, що є невід`ємною частиною цього договору, шляхом підписання заявки відповідачем одноразовим ідентифікатором Е426. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 4000 грн, строком на 217 днів з денною процентною ставкою 0,84% за кожен день користування. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом 2526,92 %. Загальна вартість кредиту для споживача 11280 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 7280 грн. Комісія за надання кредиту 360 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 360 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Неустойка 60 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 547,5% річних (а.с.27-33). 
Позичальник пройшов ідентифікацію при поданні заявки на отримання кредиту через систему BankID (а.с. 23).
Перерахунок кредитних коштів у розмірі 4000 грн було здійснено на електронний платіжний засіб, вказаний відповідачем у заявці, що підтверджено листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 14).
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 13280 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 4000 грн, заборгованості за процентами у розмірі 6200 грн, 1080 грн комісії, 2000 грн неустойки (а. с.24-26).
Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом
Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Згідно із ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). 
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Як встановлено судом, кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений в електронному вигляді шляхом підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Підписання кредитного договору електронним підписом свідчить про те, що відповідач ознайомився з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику та прийняв запропоновані умови.
При цьому позичальник при оформленні кредитного договору пройшов ідентифікацію через систему BankID Національного банку України, тобто пройшов процедуру ідентифікації персональних даних через банк України, в якому він має відкритий рахунок та якому надав доступ до власних персональних даних на матеріальних носіях.
Позивачем підтверджено факт зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, сформованої сервісом онлайн-платежів іPay.
Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У відзиві відповідач визнав факт укладення договору та отримання кредитних коштів.
Щодо нарахування комісії
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно з умовами кредитного договору №09.03.2025-100000680 від 09.03.2025 комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 9% від суми кредиту та дорівнює 360 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу. 
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 360 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21).
Сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим ст. 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (п. 6 ч. 1 вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (постанова Верховного Суду у справі №363/1834/17 від 13.07.2022).
Отже, суд вважає, що встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розмір ставки якої є фіксованим, без врахування реально наданих оплатних послуг кредитодавця позичальнику в цій частині, є нікчемним, а тому нарахування заборгованості за цим видом комісії є безпідставною та вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення.
Комісія за надання кредиту у розмірі 360 грн щодо перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки матеріалами справи підтверджено, що для надання кредитних коштів було використано послуги ТОВ "Універсальні платіжні рішення" (система iPay.ua).
Щодо стягнення заборгованості за неустойкою
Представник позивача просить стягнути з відповідача 2000 грн неустойки.
Суд погоджується з доводами відповідача про незаконність такої вимоги з огляду на наступне.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи.
Таким чином, оскільки договір про споживчий кредит був укладений сторонами 09.03.2025 та діяв до 11.10.2025, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахована позивачем неустойка у розмірі 2000 грн не може бути стягнута із ОСОБА_1 , оскільки відповідач нормою закону звільнений від обов`язку такої сплати. Нарахована неустойка підлягає списанню позивачем.
Посилання представника позивача на правомірність нарахування штрафу на підставі Закону України "Про споживче кредитування" суд не приймає, оскільки зміни до вказаного Закону не скасували чинність норм ЦК України.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 10560 грн, яка складається: із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000 грн, 6200 грн заборгованості по процентам за користування кредитом та 360 грн комісії за надання кредиту.
Розподіл судових витрат 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог – 2117,09 грн.
Керуючись ст. ст. 77-81, 83, 89, 95, 141, 263-265, 273, 279, 280, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором №09.03.2025-100000680 від 09.03.2025 у розмірі 10560 (десять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, а також сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 2117 (дві тисячі сто сімнадцять) гривень 09 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення (складення).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено 19.05.2026.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя	  	В.  М.  Хомич