cправа №947/21502/26
провадження №3/947/2128/26

П О С Т А Н О В А
16 червня 2026 року м.Одеса
Суддя Київського районного суду міста Одеси Щербіна А.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

На адресу суду з УПП в Одеській області ДПП надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №308465 від 10 травня 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 приблизно о 00 год. 30 хв. 10.05.2026 року , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності свого малолітнього сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , висловлював образи, нецензурну лайку в бік колишньої дружини, ОСОБА_3 , яка проживає разом ним, чим завдав шкоди психічному здоров`ю дитини, ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.
В матеріалах справи також містяться: 
- Форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , яка не містить відомостей про дату її складання;
- Заява ОСОБА_3 від 10.05.2025 року на ім`я начальника ОРУП №1 ГУНП в Одеській області з проханням не розглядати її звернення на лінію 102 стосовно домашнього насильства;
- Рапорт інспектора УПП в Одеській області ДПП, з якого вбачається, прибувши за викликом на лінію 102, було виявлено ОСОБА_3 , яка повідомила, що її колишній чоловік вчиняє відносно неї психологічне насильство. Під час спілкування ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився, оскільки перебував в іншій кімнати із сином, вони відпочивають. 
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином, за номером телефону, наявним у матеріалах справи.
Зі змісту п.25 рішення Європейського суду з справ людини від 11.04.2011 року у справі «Жук проти України» вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їх вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їх право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, а відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою при розгляді справ про адміністративні правопорушення, за ч.2 ст.173-2 КУпАП, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності останнього.
Окрім цього, на адресу суду надійшли письмові пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Друмової В.В., до яких було долучено письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 . З наданих захисником пояснень вищезазначених осіб, які є схожими за змістом, вбачається, що 09.05.2026 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла побутова сварка пов`язана з особистими та сімейними питаннями, під час якої малолітня дитина не була присутня, а спала у своїй кімнаті. Захисниця зазначила, що у справі відсутні належні та допустимі докази не лише вчинення домашнього насильства як такого, але й вчинення будь-якого діяння стосовно малолітньої особи, що є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП. Вважала, що єдиним доказом наявності правопорушення є викладені у протоколі висновки працівника поліції, які спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 . Враховуючи вищевикладене, захисник просила закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою, у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Своїм правом бути почутою у суді не скористалася.
Частина 2 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
При цьому, згідно з ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі – Закон про домашнє насильство) дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
Пункт 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі – Закон про домашнє насильство) визначає, що під визначення терміну домашнього насильства підпадають діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пункт 14 ч.1 ст.1 Закону про домашнє насильство визначає, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктом 15 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в провину ОСОБА_1 ставиться вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно малолітньої дитини, оскільки вона стала очевидцем вчинення домашнього насильства батьком відносно матері, під час якого ОСОБА_1 висловлював образи, нецензурну лайку в бік колишньої дружини.
Суддя акцентує увагу, що у справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» (рішення від 06.12.1998 (п.146)) ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Разом з тим суддя зауважує, що єдиним доказом, наданим особою, яка склала протокол, який містить відомості щодо обставин події - є рапорт працівника поліції. При цьому у вказаному рапорті не зазначено жодних дій, які нібито вчинив ОСОБА_1 відносно своєї колишньої дружини та які підпадають під ознаки психологічного насильства, а також не зазначено про їх вчинення у присутності малолітньої дитини. 
Окрім цього, суддя звертає увагу, що долучений до протоколу рапорт працівника поліції не може слугувати беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки працівник поліції не був очевидцем подій, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин.
До того ж, матеріали справи містять заяву ОСОБА_3 у якій вона просить не розглядати її звернення на лінію 102 стосовно домашнього насильства, що, на думку судді, ставить під сумнів послідовність позиції ОСОБА_3 щодо обставин, які стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Також, суддя не приймає до уваги форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, оскільки вона не має відомостей про дату її складання, що не дає судді можливості встановити її відношення до обставин конкретної події.
Будь-яких інших доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно колишньої дружини у присутності малолітньої дитини, матеріали справи не містять.
Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.
Таким чином, дослідивши матеріали по справі, суддя приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, через недоведеність з боку особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення, а саме факту спричинення домашнього насильства у будь-якій формі малолітній особі або того, що вказана малолітня особа стала свідком (очевидцем) такого насильства.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 7, 173-2, 280, 283, 284, 288, 289, 291, 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП – закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
2. Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
3. Ця постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В. Щербіна