ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 380/13688/22
адміністративне провадження № К/990/34703/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року (суддя Сподарик Н.І.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2025 року (колегія у складі суддів Шинкар Т.І., Довгої А.І., Запотічного І.І.) за заявою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, Золочівського районного суду Львівської області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог заявника
У квітні 2025 року до Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року в справі №380/13688/22, в якій заявник просив скасувати це рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
Підставою перегляду заявник зазначив пункт 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме, існування істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Зокрема, вказав, що Львівський окружний адміністративний суд, ухвалюючи рішення від 14 березня 2023 року, врахував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі №990/4/2. Проте надалі Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 березня 2025 року в справі №320/10955/23 сформувала висновок про те, що у разі проходження суддею військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також в інших випадках, передбачених частиною другою статті 39 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ), за ним зберігається місце роботи і посада на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичного звільнення. У цей період на суддю поширюється статус військовослужбовця, визначений нормативно-правовими актами, зокрема, гарантії правового і соціального захисту військовослужбовців, а суддівська винагорода судді не виплачується.
На думку заявника, зазначений висновок, який Велика Палата Верховного Суду сформувала у постанові від 13 березня 2025 року в справі № 320/10955/23, є істотною для цієї справи обставиною, що не була і не могла бути відомою на час розгляду справи за позовом.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 29 квітня 2025 року, яку залишив без змін Восьмий апеляційний адміністративний суду постановою від 15 липня 2025 року, відмовив у відкритті провадження за заявою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року в справі №380/13688/22.
Суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, керувався тим, що наведені заявником обставини не відповідають ознакам та критеріям нововиявлених у значенні, вжитому в пункті 1 частини другої статті 361 КАС України, а тому не можуть вважатися нововиявленими обставинами. Таким чином, оскільки вказана заява не містить нововиявлених обставин, визначених частиною другою статті 361 КАС України, для перегляду судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі за нововиявленими обставинами. Суд також звернув увагу на те, що подібні наслідки щодо відмови у відкритті провадження у справі про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на стадії вирішення питання про відкриття провадження висловлені Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 04 липня 2023 року у справі №800/283/17, Верховним Судом в ухвалах від 02 червня 2023 року у справі №640/24975/21, від 06 лютого 2023 року у справі №640/17351/19.
Вимоги касаційної скарги та їх обґрунтування
У касаційній скарзі Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2025 року й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Скаржник мотивував свої доводи тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми статей 361- 364 КАС України, що регулюють порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. Зокрема, безпідставно не врахували, що ухвалюючи рішення від 14 квітня 2023 року у справі № 380/13688/22 суд посилався, зокрема, на постанову Великої Палати Верховного суду від 03 листопада 2022 року у справі №990/4/2, однак згодом Велика Палата Верховного Суду постановою від 13 березня 2025 року у справі №320/10955/23 сформувала висновок щодо застосування норм права у спірних правовідносинах: у разі проходження суддею військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також в інших випадках, передбачених частиною другою статті 39 Закону №2232-XII, за ним зберігається місце роботи і посада на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичного звільнення. У цей період на суддю поширюється статус військовослужбовця, визначений нормативно-правовими актами, зокрема, гарантії правового і соціального захисту військовослужбовців, а суддівська винагорода судді не виплачується. На думку скаржника, Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 29 квітня 2025 року безпідставно відмовив у відкритті провадження за заявою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі 380/13688/22, оскільки не врахував обставини, які мають істоте значення для справи.
Позиція інших учасників справи
Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
За правилами частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2025 року касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2025 року у справі № 380/13688/22 залишено без руху.
Скаржнику встановлено строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом подання до суду документу про сплату судового збору.
15 вересня 2025 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали від 02 вересня 2025 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області, надано документ про сплату судового збору.
Ухвалою від 16 жовтня 2025 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2025 року в цій справі.
Ухвалою від 01 липня 2026 року справу призначено до розгляду.
Установлені судом обставини справи
На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, Золочівського районного суду Львівської області, Державної судової адміністрації України з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати наказ голови Золочівського районного суду Львівської області від 19 липня 2022 року №43/к «Про припинення виплати середнього заробітку судді ОСОБА_1 »;
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області щодо не здійснення нарахування та виплати суддівської винагороди судді Золочівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 починаючи з 20 липня 2022 року;
- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області на користь судді Золочівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 невиплачену суддівську винагороду за період з 20 липня 2022 року з утриманням з цієї суми передбачених Законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
Львівський окружний адміністративний суду рішенням від 14 березня 2023 року, яке залишив без змін Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 30 травня 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково:
- визнав протиправним та скасував наказ голови Золочівського районного суду Львівської області від 19 липня 2022 року №43/к «Про припинення виплати середнього заробітку судді ОСОБА_1 »;
- визнав протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області щодо не здійснення нарахування та виплати суддівської винагороди судді Золочівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 починаючи з 19 липня 2022 року;
- зобов`язав Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 19 липня 2022 року;
- зобов`язав Державну судову адміністрацію України виділити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Львівській області кошти для виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 19 липня 2022 року.
У задоволені решти позовних вимог суд відмовив.
ОЦІНКА СУДУ
Відповідно до частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання (частина перша статті 129-1 Конституції України).
Частиною другою статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно із частиною першою статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
За правилами частини шостої статті 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Як уже зазначалося, у розглядуваному випадку заявник просив переглянути за нововиявленими обставинами рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року.
Підставою перегляду заявник указав пункт 1 частини другої статті 361 КАС України.
Істотною для справи обставиною, що не була встановлена судом та не була і не могли бути відомою особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи заявник вважає висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13 березня 2025 року у справі №320/10955/23 про те, що у разі проходження суддею військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також в інших випадках, передбачених частиною другою статті 39 Закону №2232-XII, за ним зберігається місце роботи і посада на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичного звільнення. У цей період на суддю поширюється статус військовослужбовця, визначений нормативно-правовими актами, зокрема, гарантії правового і соціального захисту військовослужбовців, а суддівська винагорода судді не виплачується.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, підтриманим апеляційним судом, що обставини, які заявник визначив підставою для перегляду рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року в цій справі (№380/13688/22), не можна вважати нововиявленими у значенні статті 361 КАС України.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово підкреслювала, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані. Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення, для досягнення істини у справі.
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері адміністративного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя. 
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. 
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не були та не могли бути відомі ні заявникові, ні суду, ні іншим учасникам адміністративного процесу; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Водночас нововиявлені обставини необхідно відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також від обставин, що зазнали змін після ухвалення судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення.
Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважається нововиявленою обставиною зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Також не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, які встановлюються на підставі доказів, що не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Беручи до уваги, що в розглядуваному випадку заявник підставою перегляду судового рішення в порядку статті 361 КАС України указує позицію Великої Палати Верховного Суду як суду касаційної інстанції в іншій адміністративній справі, що не може вважатися нововиявленою обставиною у значенні положень статті 361 КАС України, колегія суддів вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій про неприйнятність поданої заяви.
У постанові від 14 січня 2026 року в справі №361/161/13-ц Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами вважається видом перегляду, в якому немає помилки суду при первісному розгляді справи, а нововиявлені обставини мають об`єктивний характер, саме тому й повноваження щодо перегляду належать не суду вищої інстанції, як це матиме місце при апеляційному та касаційному видах перегляду, а суду, який ухвалив рішення по суті справи.
В розглядуваній ситуації доводи заявника ґрунтуються саме на помилковості висновків суду з питання застосування норм матеріального права при первісному розгляді справи і перегляд цього рішення ініційовано лише з мотивів інакшого їх застосування судом касаційної інстанції в іншій справі. Зазначене, безумовно, не є обставиною в цій справі і, тим більше, нововиявленою обставиною в значенні положень статті 361 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в цьому конкретному випадку застосовними є висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в ухвалі від 04 липня 2023 року в справі №800/283/17, про те, що ще на етапі прийняття рішення про відкриття провадження про перегляд заяви за нововиявленими обставинами зі змісту заяви можна визначити, що вона явно є неприйнятною, оскільки її фактична та юридична природа не зміниться у разі відкриття і здійснення за нею провадження. Такого змісту заява не може давати заявникові законних очікувань на отримання позитивного результату за наслідками її розгляду в провадженні, в якому вона не може розглядатися.
У межах наведених в касаційній скарзі доводів, заявник не порушує питання про неправильність застосування судами норм процесуального права в аспекті наслідків констатованої судами неприйнятності заяви.
Аргументи скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 13 березня 2025 року у справі №320/10955/23, не заслуговують на увагу, оскільки стосуються незгоди з позицією судів по суті спору, втім не доводять існування передбачених статтею 361 КАС України підстав для перегляду судових рішень, з якими відповідач не погоджується.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
Відповідно до частин першої, другої статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
Зважаючи на викладене, Верховний Суд уважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359, 361 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області залишити без задоволення.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2025 року в справі №380/13688/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
Л.О. Єресько 
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду