Справа: 164/2983/24 
п/с 2/164/147/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року.        Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючої – судді Токарської І.С.,
з участю секретаря Власюка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селище Маневичі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Маневицької селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько – ОСОБА_2 , по смерті якого залишилося спадкове майно, а саме – житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0.2500 га, земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, площею 0.3000 га. Від імені ОСОБА_2 заповіт не посвідчувався. Спадщину прийняла дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_1 шляхом спільного проживання. Іншим спадкоємцем є дочка ОСОБА_4 , яка на спадщину не претендує, про що написала відповідну заяву. ОСОБА_3 не встигла оформити своє спадкове право, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. По смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно: земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 1,2352 га, частка житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0.2500 га та частка земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площею 0.3000 га. Від імені ОСОБА_3 09 липня 2003 року Довжицькою сільською радою був посвідчений заповіт, відповідно до якого земельну частку (пай) вона заповіла дочці ОСОБА_1 . Оскільки заповіт не охоплює все спадкове майно, а тому на частину спадкового майна наступає спадкування за законом. У зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, позивачці було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вищевказане спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
У судове засідання позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_5 , кожен зокрема, не з`явилися, подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.
Відповідач Маневицька селищна рада Камінь-Каширського району Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направила, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, проти позовних вимог не заперечують.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – мати ОСОБА_3 , від імені якої 09 липня 2003 року був посвідчений заповіт на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 15-17).
Відповідно до витягу з погосподарської книги № 7 за 2016-2020 роки та довідок виконавчого комітету Маневицької селищної ради №844 та №845 від 20 червня 2024 року, по особовому рахунку № НОМЕР_1 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства належать ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкодавець до дня смерті був зареєстрований та проживав за вказаною адресою разом із дружиною ОСОБА_3 та дочкою  ОСОБА_1 .Заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався. Спадщину прийняла дружина ОСОБА_3 , однак належним чином не стигла оформити свої спадкові права, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. По смерті ОСОБА_3 залишилося право на земельну частку (пай). Спадкодавець ОСОБА_3 до дня смерті постійно була зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом із дочкою ОСОБА_1 . Від імені ОСОБА_3 09 липня 2003 року Довжицькою сільською радою був посвідчений заповіт на ім`я дочки ОСОБА_1 . Іншим спадкоємцем є дочка ОСОБА_4 (а.с. 20-22).
Із витягу з рішення Довжицької сільської ради Маневицького району Волинської області № 16/3 від 25 січня 1994 року вбачається, що ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,30 га (а.с. 23).
Як вбачається із Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 002820 від 06 березня 2003 року, ОСОБА_3 належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 1,2352 га (а.с. 24). 
Згідно з висновком Маневицького архітектурно – планувального підприємства від 11 вересня 2024 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 36).
За вимогами ч. 1 ст. 328, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.
Згідно з ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частиною 1 ст. 1225 ЦК України унормовано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною 1 ст. 1269 ЦК України унормовано, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Згідно зі ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування – права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Судом установлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцями, проте постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 1076/02-31 від 13 листопада 2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки, площею 0.25 га, та 0.30 га, а також після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на: земельну ділянку, площею 1,2352 га, частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , частку земельної ділянки, площею 0.25 га, та частку земельної ділянки площею 0.30 га (а.с. 37-38).
Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 229/01-16 від 19 березня 2026 року, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа № 318 за 2024 рік, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 заведена спадкова справа № 319 за 2024 рік. 25 липня 2023 року із заявою про відмову від спадщини, після смерті вказаних спадкодавців звернулася ОСОБА_4 , 13 листопада 2024 року із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 77, 81, 247, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 346, 1216, 1217, 1225, 1261, 1269, 1270, 1296 ЦК України, -

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , як на спадкове майно по смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки загальною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,3000 га для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться в с. Велика Яблунька Камінь-Каширського (Маневицького) району Волинської області та належала ОСОБА_2 , згідно з рішенням Довжицької сільської ради Маневицького району Волинської області № 16/3 від 25 січня 1994 року, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,2352 га, яка розташована на території Маневицької селищної ради (раніше Довжицької сільської ради) Камінь-Каширського (Маневицького) району Волинської області та складається з: земельної ділянки, площею 0,5163 га, кадастровий номер 0723682200:06:001:0819, земельної ділянки, площею 0,5846 га, кадастровий номер 0723682200:06:001:0820, земельної ділянки, площею 0,1343 га, кадастровий номер 0723682200:06:001:0822, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 002820, виданого 06 березня 2003 року на ім`я ОСОБА_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Позивач – ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
Представник позивача - ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач – Маневицька селищна рада Волинської області, адреса: 44601, сел. Маневичі Камінь-Каширський район Волинська область, вул. Незалежності, 30.

Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2026 року.

Суддя 
Маневицького районного суду         
Волинської області         І.С. Токарська