П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/35254/25	

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

секретар – Божко А.К.,

за участю: представника відповідача - Зарудної А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2026 року у справі № 420/35254/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, –

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просила:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлень-рішень від 19.02.2025 №7381/15-32-24-05-20, №7383/15-32-24-05-20, №7384/15-32-24-05-20, №7386/15-32-24-05-20, №7387/15-32-24-05-20.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що податковим органом не доведено отримання ОСОБА_1 виплат від платформи “OnlyFans”. Позивачка зазначає, що між нею та “Fenix International Ltd” не проводилися транзакції з переказу коштів, що підтверджується випискою з АТ КБ “ПРИВАТБАНК” за період 2021-2022 років. Податковим органом не встановлено фактів реального отримання позивачкою доходів, а податкова інформація не є належним доказом податкового правопорушення. Позивачка зазначає, що лист ДПС України не є первинним документом в розумінні норм України, а є засобом листування між ДПС України та управлінням ДПС в областях, а тому висновки податкового органу не ґрунтуються на достатніх і достовірних доказах. Крім того, відповідач не вжив жодних заходів щодо встановлення факту отримання позивачкою доходів.
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що за інформацією, наданою компетентними органами Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, позивачка отримала дохід від британського суб`єкта господарювання “Fenix International Ltd” за створення контенту на платформі “OnlyFans” протягом 2021-2022 років, проте цей дохід не задекларувала та не сплатила відповідні податки. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню судом.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 26 лютого 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що оскільки перевірка позивачки проведена Головним управлінням ДПС в Одеській області правомірно у відповідності до норм Податкового кодексу України, належною податковою інформацією підтверджується одержання позивачкою доходів від британського суб`єкта господарювання “Fenix International Ltd” за створення контенту на платформі OnlyFans протягом 2021-2022 років у сумі 55 576,00 доларів США, з яких протягом 2021 року у сумі 24 068,00 доларів США, протягом 2022 року у сумі 31 508,00 доларів США, позивачкою ці обставини не спростовані, будь-які документи на спростування цих обставин позивачкою під час перевірки не надані, суд вважав доведеним отримання позивачкою цих доходів, які підлягали обов`язковому річному декларуванню та самостійному визначенню і сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції без постановлення ухвали про повернення до підготовчого засідання, без надходження клопотання від сторони відповідача про неможливість подання в установлений законом строк з об`єктивних причин доказу, всупереч принципу змагальності та порядку подання доказів 26.01.2026 в ході судового розгляду зобов`язує представника відповідача надати до суду документ з додатками який було отримано податковим органом в електронному вигляді;
- суд першої інстанції позбавив представника позивача можливості в повному обсязі надати оцінку витребуваному на клопотання представника позивача доказу, що вплинуло на об`єктивність та повноту судового розгляду в подальшому;
- 26.01.2026 судом першої інстанції в порушення процедури подання доказів, було долучено табличку без заголовку (електронний файл формату pdf. підписаний як «Додатко ОСОБА_1 », долучений 12.02.2026 за клопотання представника відповідача), без підпису уповноважених осіб, без жодних ідентифікуючих ознак документа, які б вказували на його походження, без версії документа, дати його створення та ідентифікації автора документа.
- суд першої інстанції без належного вмотивування відмовив представнику позивача у витребуванні частини доказів;
- суд першої інстанції не врахував порушення оповіщення позивачки про проведення документальної перевірки, допущені відповідачем, що позбавило позивачку права на подання доказів та пояснень податковому органу;
- суд першої інстанції не врахував, що при проведенні документальної перевірки відповідачем не було встановлено факту реального отримання доходу у грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі;
- судом не було враховано, що матеріали документальної перевірки та подані відповідачем процесуальні документи в рамках розгляду справи не містять жодних доказів наявності у ОСОБА_1 аккаунта на платформі OnlyFans на підтвердження самого факту здійснення нею цієї діяльності, за яку вона начебто отримала незадекларований дохід;
- суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що податкова інформація є достатнім джерелом для проведення перевірки та притягнення особи до відповідальності
- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст позову.
Також представник апелянта просив суд апеляційної інстанції стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 понесені витрати на професійну правову допомогу у розмірі 35 000 гривень за представництво інтересів в суді першої інстанції та 25 000 гривень за представництво інтересів в суді апеляційної інстанції.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що Головним управлінням ДПС в Одеській області в період з 15.01.2025 по 28.01.2025 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих платником податків за період з 01.01.2021 по 31.12.2022, за результатами якої складений акт від 29.01.2025 №3480/15-32-24-05-15.
Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем п. 49.1, п. п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п. п. 163.1.3 п. 163.1 ст. 163, п. п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України в частині не подання позивачкою декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік та 2022 рік, а також не декларування сум отриманого доходу за 2021 рік – 656 531,72 грн., за 2022 рік – 1 152 203,45 грн.; п. п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п. п. 163.1.3 п. 163.1 ст. 163, п. п. 164.1.3 п. 164.1, п. п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. п. 170.11.1 п. 170.1 ст. 170, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України в частині не сплати до бюджету податку на доходи з фізичних осіб за 2021 рік – 118 175,71 грн., за 2022 рік – 207 396,62 грн.; п. п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п. п. 163.1.3 п. 163.1 ст. 163, п. п. 164.1.3 п. 164.1, п. п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. п. 170.11.1 п. 170.1 ст. 170, п. 179.7 ст. 179, п. п. 1.1, 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в частині не сплати до бюджету військового збору за 2021 рік - 9 847,98 грн., за 2022 рік – 17 283,05 грн.; п. 44.1, 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України в частині зберігання та надання контролюючому органу первинних документів; п. п. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України в частині не надання позивачкою відповіді на письмовий запит про надання інформації.
На підставі акту перевірки від 29.01.2025 №3480/15-32-24-05-15 Головним управлінням ДПС в Одеській області на адресу позивачки направлені наступні податкові повідомлення-рішення: №7381/15-32-24-05-20 від 19.02.2025 , яким до позивачки застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 680 грн. за неподання декларацій про майновий стан і доходи за 2021 рік та 2022 рік; № 7383/15-32-24-05-20 від 19.02.2025, яким до позивачки застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 020 грн. за не надання контролюючому органу первинних документів; № 7384/15-32-24-05-20 від 19.02.2025, яким до позивачки застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 8 000 грн. за не надання контролюючому органу документів на запит; №7386/15-32-24-05-20 від 19.02.2025, яким позивачці збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковими зобов`язаннями в розмірі 325 572,33 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 81 393,08 грн.; № 7387/15-32-24-05-20, яким позивачці збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за податковими зобов`язаннями в розмірі 27 131,03 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 6782,76 грн.
Позивачка не погодилась з правомірністю зазначених податкових повідомлень-рішень, а тому звернулась до суду з цим позовом про їх скасування.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно із нормами цього розділу таке подання є обов`язковим (підпункт «в» пункту 176.1 статті 176 ПК України).
Відповідно до підпункту 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Згідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
У відповідності із пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, серед іншого, інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України).
Абзацом першим пункту 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
За змістом підпунктів 1.2 та 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Аналіз наведеного правового регулювання дає підстави для висновку, що кожна особа, яка отримує дохід, зобов`язана сплачувати податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та подавати у зв`язку з цим до податкового органу податкову звітність. Водночас, для застосування наведених норм права слід встановити, чи дійсно у спірному періоді особа отримала дохід, якщо так - в якому саме розмірі і чи підлягав він оподаткуванню. Ці обставини, з-поміж інших, входять до предмета доказування у даній справі.
Як убачається зі змісту Акта перевірки, під час перевірки фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 посадовими особами контролюючого органу використано: 
- лист Державної податкової служби України 27331/7/99-00-24-04-03-07 від 02.10.2024 з інформацією про отримання позивачкою у 2021-2022 роках доходу від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd»;
- письмову відповідь компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, яка надана в порядку обміну податковою інформацією відповідно до Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.
Так, беручи до уваги інформацію, наведену в листі ДПС України та відповіді компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, податковий орган дійшов висновку, що ОСОБА_1 отримала дохід від британського суб`єкта господарювання “Fenix International Ltd” за створення контенту на платформі “OnlyFans” в розмірі 24 068,00 доларів США за 2021 рік та 31 508,00 доларів США за 2022 рік. Як наслідок, вказані обставини слугували підставою для висновку податкового органу про неподання позивачкою декларації про майновий стан і доходи за 2021-2022 рік, та не сплату до бюджету відповідних обов`язкових платежів і зборів.
Отже, за з`ясованими обставинами, доходи фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 визначались на підставі листа ДПС України 27331/7/99-00-24-04-03-07 від 02.10.2024 та відповіді компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, відомості з яких контролюючий орган визнав достатніми для висновку про те, що позивачкою отримувались кошти у вигляді доходу за надання послуг зі створення контенту на платформі «OnlyFans».
Позивачка, своєю чергою, наполягала на тому, що наведені в Акті перевірки відомості про отримання нею доходу не підтверджуються жодними документами, зокрема первинними. Така позиція позивачки висловлена з огляду на положення статті 44 та 72 ПК України, оскільки інформація, отримана у порядку міжнародного обміну від компетентного органу Великої Британії, безумовно на її погляд, належить до категорії «податкової інформації» та не може бути використана як доказ.
Суд першої інстанції вважав достовірними дані, викладені в Акті перевірки, та констатував, що протягом 2021- 2022 років фізична особа – платник податків ОСОБА_1 отримала дохід від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі «OnlyFans» в розмірі 24 068,00 доларів США за 2021 рік та 31 508,00 доларів США за 2022 рік.
До такого висновку суд першої інстанції дійшов з посиланням на письмову відповідь податкового органу Великої Британії щодо виплат позивачці доходів від компанії «Fenix International Ltd» (OnlyFans). Як зауважив суд, такий документ містить достатні дані, у тому числі персональні дані позивачки, суму нарахованого їй доходу та підтверджує факт її участі на платформі «OnlyFans» як отримувача виплат. 
Відтак, використання міжнародної податкової інформації у даному випадку є законним і виправданим, а отримані відомості - достовірними. Жодних вимог щодо «первинних документів» від іноземної компанії приписи ПК України не висувають. Достатнім є сам факт отримання офіційних даних від компетентного органу іншої держави.
З цих підстав Одеський окружний адміністративний суд вказав, що позивачка повинна була включити зазначені суми до складу загального річного оподатковуваного доходу за відповідний рік, чого, втім, не зробила.
Аналізуючи такі висновки суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з того, що за правилами статей 72, 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), які обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частини перша, друга статті 77 КАС України).
З огляду на наведені вище приписи процесуального закону відповідач, як учасник процесу, до якого позивачка висуває певні вимоги (претензії), безперечно має право надавати наявні у його розпорядженні докази на їх спростування, і, відповідно, такі докази повинні отримати правову оцінку під час судового розгляду справи.
З цього приводу, апеляційний суд вказує, що за приписами статті 72 ПК України контролюючий орган має право на отримання та використання у своїй діяльності інформації від банків та інших фінансових установ.
Для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності використовується інша інформація, оприлюднена відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку, а також інформація, наведена у скарзі покупця (споживача) щодо порушення платником податків встановленого порядку проведення розрахункових операцій із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/ або програмних реєстраторів розрахункових операцій.
Так, між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії здійснюється обмін податковою інформацією відповідно до положень таких міжнародних договорів.
11.08.1993 набула чинності Конвенція про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна, ухвалена Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії (далі - Конвенція).
01.07.2009 набула чинності Конвенція про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах зі змінами, внесеними Протоколом про внесення змін і доповнень до Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах від 27.05.2010 року, яка ратифікована Верховною Радою України із застереженням Законами України від 17 грудня 2008 року № 677-VI та від 11 січня 2013 року № 21-VII (зі змінами - з 01.09.2013).
Згідно із пунктом 1 статті 27 Конвенції компетентні органи Договірних Держав обмінюються інформацією, яка є очікувано значимою для виконання положень цієї Конвенції або адміністрування чи виконання національних законів, що стосуються податків будь-якого виду та визначення, які стягуються від імені Договірних Держав або їхніх адміністративно-територіальних одиниць, або місцевих органів влади тієї мірою, якою оподаткування, згідно із такими законами, не суперечить цій Конвенції.
Відповідно до пункту 2 статті 27 Конвенції будь-яка інформація, одержана Договірною Державою відповідно до пункту 1, вважається конфіденційною так само, як і інформація, що одержана відповідно до національного законодавства цієї Держави, вона може розкриватися тільки особам або органом влади (у тому числі судам і адміністративним органам), які займаються нарахуванням або збором, примусовим стягненням податків, зазначених у пункті 1, або судовим розслідуванням, або розглядом апеляцій стосовно таких податків, або наглядом за вищенаведеним. Такі особи або органи використовують інформацію тільки з цією метою. Вони можуть розкривати інформацію під час відкритого судового засідання або в тексті судових рішень.
Порядок обміну податковою інформацією з компетентними органами іноземних країн, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.04.2022 №118 (далі - Порядок №118).
Порядок №118 спрямований на забезпечення ефективного обміну податковою інформацією з компетентними органами іноземних країн за спеціальними запитами про надання податкової інформації, а також в межах спонтанного обміну податковою інформацією, що є необхідною або передбачуваною доречною для виконання чи застосування законодавства України або інших країн стосовно податків на які поширюються дії Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах, ратифікованих Законом України від 17.02.2008 року №677 VI із застереженнями та/або міжнародних договорів України про уникнення подвійного оподаткування, а також інших чинних міжнародних договорів України, що передбачають обмін податковою інформацією (п.1 розд.1 Порядок №118).
Згідно до підпункту 51 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227, зі змінами, Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань організовує і здійснює взаємодію та обмін інформацією з компетентними органами іноземної юрисдикції (держави, території) згідно із законодавством, міжнародними договорами України.
Так, як слідує зі змісту листа ДПС України № 27331/7/99-00-24-03-07 від 02.10.2024, такий містить посилання про надіслання інформації, наданої компетентним органом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії у порядку, передбаченому Конвенцією між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на дохід і на приріст вартості майна, яка набула чинності 11.08.1993.
З урахуванням наведених положень законодавства Державною податковою службою України від компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії одержано у законний спосіб інформацію щодо доходів, які отримали громадяни України від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі «OnlyFans».
При цьому, апеляційним судом установлено, що лист Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії щодо одержання доходів фізичними особами - резидентами України від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі «OnlyFans» за 2020 - 2022 роки складається з описової частини англійською мовою та файлів у форматі «Excel».
У свою чергу, як слідує з офіційного перекладу вказаного Листа з англійської мови на українську мову, Спільна міжнародна робоча група з питань обміну інформацією та співпраці Королівської податкової та митної служби повідомляє Департамент міжнародного співробітництва Державної податкової служби України про те, що:
«Як повідомлялося в моєму електронному листі від 28 серпня, ми отримали інформацію, яку ми просили y компанії «Fenix» у відповідь на ваш запит в рамках Strand STE, і я додаю ці дані. Надані дані складаються з шести різних файлів у форматі «.txt». Для кожного з трьох календарних років з 2020 по 2022 є два файли. Перший це бізнес - інформація про рахунок, а другий інформація про транзакції. Більш детальна інформація про різні заголовки викладена в Додатку 1, але зверніть увагу, будь ласка, на те, що значення, отримані в кожному випадку, вказані в доларах США.
Як зазначалося вище, дані зберігаються у форматі «.txt». З різних причин саме в такому форматі компанія «Fenix» надавала дані до Королівської податкової та митної служби «HMRC» у минулому, і ми впевнені, продовжували шукати дані в цьому форматі, щоб полегшити їх отримання для власника даних. Я впевнений, що ІТ – грамотні люди можуть легко використовувати ці дані, але мені вдалося конвертувати зразок в електронну таблицю «Excel», просто скопіювавши і вставивши дані за допомогою типових функцій «Ехcel» (i CTRL-A економить багато часу, виділяючи весь текст для копіювання)». (а.с.208,об., т.1)
Як з`ясовано апеляційним судом, у додатку №2 до листа компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії від 02.09.2024 реєстраційний номер S003703 з урахуванням перекладу змісту цього додатку міститься інформація про рахунок та загальну кількість транзакцій за 2021-2022 рік щодо аканту користувача платформи «OnlyFans», а саме ОСОБА_1 , який має ідентифікатор ID00065, та вартість таких транзакцій в доларах США, а саме:
- по аканту 137835733 – 22 транзакцій у 2021 році на суму 24 068доларів США;
- по аканту 137835733 – 43 транзакції у 2022 році на суму 27 581 доларів США;
- по аканту 241836992– 25 транзакцій у 2022 році на суму 3 927 доларів США. (а.с.205,т.1)
Судом апеляційної інстанції враховано, що відповідно до пункту 11 Умов обслуговування, які оприлюднені на сайті http://onlyfans.com/terms, користувачі (далі - Творці), які налаштували свій обліковий запис «OnlyFans» для публікації вмісту для перегляду шанувальниками, відповідають за свої податкові справи та гарантують, що повідомили та будуть повідомляти в майбутньому про всі платежі, які вони отримують у зв`язку із використанням «OnlyFans», відповідному податковому органу у їх юрисдикції, як цього вимагає закон. Творці самостійно несуть відповідальність за своєчасне подання податкових декларацій та сплату будь - яких податків з їх доходів на «OnlyFans».
Британський суб`єкт господарювання «Fenix International Ltd» надає свою платформу «OnlyFans» для монетизації контенту, який надається особисто українським Творцям, за можливість монетизації свого контенту комісія «OnlyFans» становить 20% від суми доходу.
Для отримання доходу на платформі OnlyFans створюється акаунт, система пропонує пройти верифікацію. Щоб пройти верифікацію, вибирають країну і вказують рік особи, неповнолітні не допускаються до верифікації та роботи з майданчиком. 
Для верифікації використовують будь - який офіційний документ: закордонний паспорт, ID картка, водійські права тощо. Після чого проводиться порівняння фото онлайн та фото з документа. Після завершення процедури верифікації Творець приєднується до «OnlyFans». Потім у розділі "Банківська операція" в налаштуваннях акаунта додаються реквізити банківського рахунку для отримання доходу. З платформи гроші автоматично надходять до платіжної системи, а звідти перераховуються на банківську картку.
При реєстрації у будь-якій платіжні системі необхідно підготувати банківську картку та встановити з`єднання з інтернет - банкінгом, забезпечивши необхідний баланс для верифікації. Першим кроком є введення основних даних - імені, прізвища, країни, валюти рахунку та електронної адреси. Важливо вибрати валюту рахунку та пароль. 
Для забезпечення безпеки необхідно ввести номер мобільного телефону та отримати перевірчий код. Це ефективно захищає офіційні дані та унеможливлює несанкціонований доступ. При введенні особистих даних до платіжної системи Творці вказують адресу, місто, поштовий індекс та дату народженні, забезпечуючи відповідність з інформацією у паспорті. Реєстрація в платіжній системі завершується створенням «пін – коду» для максимального захисту рахунку. Цей фінальний захід забезпечує конфіденційність фінансових операцій та гарантує безпеку користування платіжною системою.
Зазначені відомості та інформація з сайту http://onlyfans.com/terms використані при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, а саме іноземних доходів, отриманих платником податків за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 .
Слід зазначити, що у статтях 73-76 КАС України врегульовано питання належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. 
Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими є докази, які одержані в порядку, встановленому законом, та які можуть підтверджувати конкретні обставини справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Як зазначалось вище, частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Водночас, потрібно враховувати і вимоги частини першої статті 77 цього Кодексу, згідно із якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також у частині першій статті 45 КАС України акцентовано увагу на тому, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Зокрема, учасник справи має добросовісно реалізовувати свої процесуальні права щодо одержання та подання доказів до суду.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд апеляційної інстанції зауважує, що обов`язком доказування слід вважати закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування, тобто спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало і переконливо сторони виконали вимоги щодо розподілу тягаря доказування і наскільки змогли переконати суд у правильності своєї позиції, що робить оцінку доказів алгоритмізованою та обґрунтованою.
Апеляційний суд не заперечує, що в адміністративних справах тягар доказування правомірності прийнятого рішення в разі його оскарження в суді покладається саме на суб`єкта владних повноважень, однак, це не звільняє позивачку від права та обов`язку спростувати надані відповідачем/суб`єктом владних повноважень докази.
Пасивну процесуальну поведінку скаржниці, яка проявляється в ухиленні від спростування доводів та доказів відповідача/суб`єкта владних повноважень, у цьому випадку слід тлумачити саме на користь відповідача/суб`єкта владних повноважень.
Подібний підхід до вирішення питання щодо розподілу тягаря доказування Велика Палата Верховного Суду застосувала в постанові від 30 травня 2024 року у справі №990/49/23.
У справі, що переглядається, представник позивачки разом із позовом надав довідку АТКБ «Приватбанк» в валютного рахунку з відображенням руху коштів лише за 2022 рік, а саме з 25.01.2022-23.12.2022.
Слід зазначити, що Довідка з валютного рахунку, або інший документ який відображає рух коштів ОСОБА_1 за 2021 рік позовна заява не містить.
З виписки з банку вбачається здійснення переказів коштів позивачці через міжнародну систему грошових переказів Ria Money Transfer, а також платіжну систему PrivatMoney, однак підстави відправлення цих коштів та джерело їх надходження позивачкою не наведені. 
Отже, позивачка самостійно, в якості доказу, надала до суду першої інстанції довідку про рух коштів яка вказує, що за 2022 рік ОСОБА_1 отримано 33 207,88 тис. доларів США. 
При цьому неможливо дійти висновку щодо класифікації отриманих доходів та/або витрат, джерел їх походження. Також, доказів сплати позивачкою податків з отриманого доходу не надано.
При цьому, інша частина доводів позивачки зводиться до того, що наявна у ГУ ДПС інформація (у даному випадку офіційна відповідь компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії) не може бути належним доказом у справі та свідчити про отримання позивачкою доходу, проте, не спростовують відповідними доказами відсутність у неї такого доходу. 
Тобто, позиція та вимоги позивачки, викладені як у позовній заяві так і апеляційній скарзі, свідчать про твердження щодо відсутності такого доходу взагалі.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 3 Багатосторонньої конвенції про виконання заходів, які стосуються угод про оподаткування, з метою протидії розмиванню бази оподаткування та виведенню прибутку з-під оподаткування, вчинену 24 листопада 2016 року у м. Париж та підписану від імені України 23 липня 2018 року у м. Лондон - у рамках Угоди про оподаткування, на яку поширюється дія цієї Конвенції, прибуток, одержаний особою або через особу, або за допомогою структур, які вважаються повністю або частково прозорими для цілей оподаткування відповідно до податкового законодавства будь-якої з Договірних юрисдикцій, вважається доходом резидента Договірної юрисдикції, але тільки в тій частині, в якій такий дохід вважається доходом резидента цієї Договірної юрисдикції для цілей оподаткування в цій Договірній юрисдикції.
У свою чергу, апеляційний суд враховує, що статтею 26 Конвенції про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна, ухвалена Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії встановлена процедура взаємного узгодження, відповідно до якої:
“ 1. Якщо резидент Договірної Держави вважає, що дії однієї або обох Договірних Держав призводять або призведуть до його оподаткування невідповідно до положень цієї Конвенції, він може незалежно від засобів захисту, передбачених національними законодавствами цих Держав, подати свій випадок до розгляду до компетентних органів Договірної Держави, резидентом якої він є.
2. Компетентний орган прагнутиме, якщо він буде вважати заперечення обґрунтованим і якщо він сам не в змозі дійти до задовільного рішення, розв`язати питання, за взаємною згодою з компетентним органом другої Договірної Держави з метою запобігання оподаткуванню, яке не відповідає Конвенції.
3. Компетентні органи Договірних Держав будуть прагнути вирішити за взаємною згодою будь-які труднощі або сумніви, що виникають при тлумаченні чи застосуванні Конвенції.
4. Компетентні органи Договірних Держав можуть вступати в прямі контакти один з одним з метою досягнення згоди у розумінні попередніх пунктів.”.
Така ж процедура унормована ч.1 ст.16 Багатосторонньої конвенції про виконання заходів, які стосуються угод про оподаткування, з метою протидії розмиванню бази оподаткування та виведенню прибутку з-під оподаткування.
В силу наведених приписів, позивачка не позбавлена скористатись наведеною вище процедурою у разі сплати нею відповідних податків з доходу, отриманого у іноземній країні.
Разом з цим, на переконання апеляційного суду, під час прийняття оскаржуваних рішень податковий орган послуговувався настільки вагомими доказами, які здатні підтримати умовивід щодо існування обставини отримання ОСОБА_1 доходу з надзвичайно високим ступенем переконливості. Такий ступінь переконливості за обставинами цієї справи дозволяє апеляційному суду стверджувати, що позивачка отримала дохід від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі «OnlyFans».
У зв`язку з викладеним та з урахуванням принципів адміністративного судочинства, як змагальність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, ОСОБА_1 мала можливість обґрунтовано заперечити проти доводів та доказів ГУ ДПС і надати свої докази, як наслідок довести їх переконливість перед судом у частині відсутності в неї доходу від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі «OnlyFans».
Разом з цим, скаржниця цього обов`язку не виконала, оскільки фактично апеляційна скарга містить лише твердження про неналежність доказів наявності у неї доходу, на підставі яких ГУ ДПС прийнято оскаржувані рішення.
Підсумовуючи викладене твердження апелянтки, що висновки про отриманий дохід не підтверджуються належними доказами, спростовуються матеріалами справи, а саме письмовою відповіддю податкового органу Великої Британії щодо виплат доходів від «Fenix International Ltd» (OnlyFans), яка підтверджує факт участі позивачки в платформі «OnlyFans», як отримувача виплат.
Стосовно ж необхідності оподаткування такого доходу за правилами, визначеними у приписах статті п.164.4 ст.164 ПК України, апеляційний суд вказує про таке.
Так, згідно п.164.4 ст.164 ПК України під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.
У свою чергу, відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 ПК України).
Пунктом 37.2 статті 37 ПК України зазначено, що податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.
Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:
процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.
Згідно із підпунктом 14.1.55 пункту 14.1 статті 14 ПК України, дохід, отриманий з джерел за межами України - це будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних органам ДПС.
За приписами підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Пунктом 163.1 статті 163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є:
- загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;
- доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);
- іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.
Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено статтею 168 ПК України.
Згідно до підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Відповідно до пункту 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний зазначити іноземні доходи в рядку 10.10 податкової декларації про майновий стан і доходи «Доходи, отримані з джерел за межами України», вказавши розмір та суму податку і військового збору, а також назву країни, з якої отримано іноземні доходи та валюту, в якій такі доходи нараховані.
Підпунктом «б» пункту 171.2 статті 171 ПК України визначено, що відповідальність за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету є платник податку.
Підпунктом 170.11.1 пункту 170.11 статті 170 ПК України визначено, якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку отримувача, який зобов`язаний подати річну податкову декларацію (далі - податкова декларація), та оподатковується податком на доходи фізичних осіб за ставкою, визначеною в п. 167.1 ст. 167 Кодексу (18 відсотків).
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 ПК України (пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу ХX «Перехідних положень» ПК України).
Відповідно пп. 1.4 п. 161 підрозділу 10 розділу ХX «Перехідних положень» ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються порядку, встановленому статтею 168 Кодексу, за ставкою, визначеною пп. 1.3 цього пункту.
Згідно із пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХX «Перехідних положень» ПК України, відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 Кодексу.
Фінансова відповідальність, ще встановлюється згідно із іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
При цьому, п. 11 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).
Одночасно доходи, визначені статтею 163 ПК України є об`єктом оподаткування військовим збором, ставка якого становить 1,5 відсотків від об`єкта оподаткування (підпункт 161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу).
Водночас, відповідно до підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 17 ПК України у разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов`язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 ПК України.
Відповідно до пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, а саме: будь - який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними згідно з Кодексом.
Нормами статті 16 та статті 36 ПК України встановлений обов`язок для платника податків щодо дотримання норм чинного податкового законодавства, в тому числі обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.
Як слідує зі змісту Акта перевірки, посадовими особами контролюючого органу установлено, що фізична особа – платник податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) отримала дохід у 2021- 2022 роках на загальну суму 55 576,00 доларів США, що за офіційним курсом валют НБУ на останній календарний день звітного року складає 1808735,17 у тому числі: 2021 рік – 656 531,72 грн, 2022 рік -1 152 203,45 (а.с.75,т.1)
Разом з тим, згідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові 24 квітня 2023 року в справі № 560/2210/19, платник податків, який не згоден із відповідністю такої інформації дійсним обставинам справи або ж вважає, що розмір заниженого ним податкового зобов`язання є меншим, вправі подати до контролюючого органу в ході перевірки або ж в ході судового розгляду справи відповідні докази, які спростовують доводи суб`єкта владних повноважень.
Це зумовлено специфікою поставленого в провину платнику податків порушення, а саме заниження загального оподатковуваного доходу, у зв`язку з чим контролюючому органу достатньо довести саме факт отримання останнім доходу у періоді, що перевірявся.
Поряд з цим, у разі заперечення таких обставин платник податків повинен надати докази, які свідчитимуть про: відсутність такого доходу взагалі; наявність підстав вважати його неоподатковуваним або його зменшення; застосування ставки податку, відмінної від базової тощо.
Це узгоджується з нормою абзацу першого пункту 85.2 статті 85 ПК України, згідно із якою платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Крім того, апеляційний суд вкотре наголошує, що за правилами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать про те, що задекларовані платником податків податкові зобов`язання не відповідають дійсності або він не виконав обов`язок щодо подання декларації за наявності об`єкта для декларування, платник податків має спростовувати ці доводи.
Втім позивачка на спростування обставини про отримання нею доходу від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі «OnlyFans» не надала суду належних та допустимих доказів.
Щодо оскаржуваних позивачкою податкових повідомлень-рішень від 19.02.2025 року №7383/15-32-24-05-20, №7384/15-32-24-05-20.
Відповідно до положень п. 44.1, 44.3, 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених п. 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.
У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в п. 86.7 ст. 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Відповідно до п. 85.2, 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Слід зазначити, що позивачці Головним управлінням ДПС в Одеській області до початку проведення перевірки поштою направлений запит про надання інформації та її документального підтвердження №13794/КПР/15-32-24-05-06 від 04.10.2024, а також під час проведення перевірки поштою направлений запит про надання інформації та її документального підтвердження №910/КПР/15-32-24-05-06 від 22.01.2025, однак відповіді на ці запити позивачка не надала, про що податковим органом були скаредні акти про не надання документів №185/15-32-24-05-16 від 15.01.2025 року та №406/15-32-24-05-16 від 28.01.2025.
Відповідно до п. 121.1, 121.2 ст. 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст. 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Ненадання відповіді на запит, неподання або подання не в повному обсязі платником податків документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.
Оскільки позивачкою не забезпечено зберігання первинних документів з питань обчислення і сплати податків та зборів та не надано їх податковому органу при здійсненні податкового контролю, а також не надано відповіді на запити про надання інформації та документів, до позивача правомірно застосовані штрафні санкції за ці порушення: 1020 грн. за податковим повідомленням-рішенням №7383/15-32-24-05-20 від 19.02.2025 та 8000 грн. за податковим повідомленням-рішенням №7384/15-32-24-05-20 від 19.02.2025 .
На підставі викладеного суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що всі оскаржувані позивачкою податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню судом.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Водночас, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо не вирішення клопотань, колегія суддів відхиляє, оскільки це не призвело до ухвалення незаконного рішення.
Щодо доводів апеляційної скарги про недослідження судом першої інстанції листа компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.
Колегія суддів звертає увагу, що податкова перевірка була призначена відповідачем у зв`язку із отриманим листом від Державної податкової служби України, підлеглі територіальні органи якої зобов`язані виконувати поставленні центральним органом виконавчої влади завдання в межах своєї компетенції. Слід також зазначити, що уся інформація про отриманий позивачкою дохід за межами України була підготовлена компетентним органом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії в рамках міжнародних договорів. Ця інформація має персоніфіковані дані, які дозволяють ідентифікувати особу. Така інформація могла бути спростована позивачкою шляхом надання до перевірки відповідних документів.
Зважаючи на те, що нею жодних документів, які запитувались до перевірки, надані не були, відповідач здійснив нарахування податкових зобов`язань на підставі наявної податкової інформації, отриманої від Державної податкової служби України та підготовленої, як зазначено вище, компетентним органом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.
Доводи позивачки, які ґрунтуються виключно на процедурних порушеннях призначення та проведення перевірки, спростовані відповідачем в суді першої інстанції шляхом надання належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів. На стадії апеляційного провадження висновки суду першої інстанції знайшли своє підтвердження.
Стосовно ж доводів скаржника з приводу недостовірності отриманої інформації від Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії та наявності ознак підробки, то колегія суддів зазначає, що позивач на підтвердження таких доводів не надав належних доказів, серед яких і звернення до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення та відкриття за такою заявою відповідного кримінального провадження. Також позивач не надав суду доказів на спростування зазначеної інформації з приводу отримання ним доходу від названого вище нерезидента у період 2022 року у зазначених вище розмірах.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2026 року у справі № 420/35254/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.
Дата складення та підписання повного судового рішення – 11 червня 2026 року.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик