Дата документу 13.05.2026	Справа № 554/3817/26	
 	Провадження № 3/554/537/2026	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2026 року м.Полтава
Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Троцька А.І., при секретарі Гуренко Д.В., за участі ОСОБА_1 , захисників Ковжоги О.І., Рябоконя О.В., Бовдира С.І., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 від 25.07.2018, видав орган 5331,

в с т а н о в и в :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №994793 від 13.03.2026 слідує, що 27 лютого 2026 року близько 08 год 30 хв ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , умисно вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме завдав їй ляпасу та штовхав, внаслідок чого була заподіяна шкода її психічному та фізичному здоров`ю, а саме з`явився страх перед кривдником та відчуття нездатності захистити себе. За вказані дії відповідальність передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, на відеоконференцзв`язок не вийшов.
Виходячи з положень ч.2 ст.268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Його захисники Рябоконь О.В. та ОСОБА_3 просили закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Вказували, що факт відсутності порозумінь між собою та наявності сварок на ґрунті майнових претензій один до одного з приводу пошкодженого автомобіля не свідчить і не підтверджує наявності саме домашнього насильства. Просили не приймати до уваги пояснення свідка ОСОБА_4 , який є колишнім чоловіком потерпілої та є зацікавленою особою.
ОСОБА_1 пояснила, що з ОСОБА_2 перебувала в шлюбі близько 3 років, у 2025 році розлучились. 27 лютого 2026 року ОСОБА_4 привіз її до приватної лікарні по вул. І.Мазепи. Неочікувано там з`явився ОСОБА_2 , знову стежив за її пересуванням. Підбіг до неї, поводив себе агресивно, штовхав. Вона впала та вдарилась головою. Потім вона та ОСОБА_4 сіли в автомобіль, закрились, вона викликала поліцію. В цей день вона зверталась в лікарню, їй надавали медичну допомогу. ОСОБА_2 поїхав до дружини ОСОБА_4 , почав влаштовувати там сварку, туди теж приїжджала поліція. Домашнє насилля ОСОБА_2 систематично вчиняє не через майнові претензії, а через ревнощі, які були і під час шлюбу. Він неодноразово її залякував, ображав, обписував вхідні двері, залишав похоронні букети під дверима. Через ревнощі він стає агресивним. Матеріально вона від нього не залежить з початку 2026 року, тому її переслідування не має матеріального підгрунтя.
ЇЇ захисник Ковжога А.І. просив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КупАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За правилами ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами..
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наявні ознаки складу адміністративного правопорушення.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» унормовано, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Фізичним насильством є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Психологічне насильство – це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;
Згідно п.2 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, колишнє подружжя.
Так матеріали справи містять протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.02.2026 року та письмові пояснення ОСОБА_1 , згідно яких її колишній чоловік ОСОБА_2 постійно переслідує її, чекає біля роботи. Так, 27.02.2026 року близько 08.30 год ОСОБА_2 перестрів її біля лікарня в м.Полтава по вул.. І.Мазепи, 57, почав бити, штовхнув, вона вдарилась головою. Погрожував її вбити. Такі дії вчинив, оскільки побачив, що її привіз інший колишній чоловік - ОСОБА_4 , на якого він також накинувся та їх розбороняли жінки з магазину. Через постійні погрози боїться за своє життя та потребує допомоги.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_4 , 27.02.2026 року близько 08.30 год біля лікарні в АДРЕСА_2 , на його колишню дружину ОСОБА_1 напав ОСОБА_2 . Почав її бити, штовхнув, вдарив в обличчя. Він намагався зупинити кривдникаї, тоді ОСОБА_2 накинувся на нього. Повиходили продавчині з магазину, почали кричати. ОСОБА_2 показав зброю у себе за поясом, погрожував його вбити, якщо останній буде йому заважати. З ОСОБА_1 проживає його донька ОСОБА_5 , яку ОСОБА_2 також іноді чекає біля школи і переслідує.
Аналогічні пояснення ОСОБА_4 надав в судовому засіданні під час допиту в якості свідка. Додав, що під час нападу ОСОБА_2 на ОСОБА_1 ні про які матеріальні цінності мова не йшла. Пізніше ОСОБА_2 поїхав до нього додому, погрожував його теперішній дружині. Вдома знаходилась також його неповнолітня дитина. Приїхала поліція, у ОСОБА_2 працівники поліції вилучили зброю.
Також в судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що в кінці лютого цього року зранку він проходив поруч старої четвертої поліклініки та побачив конфлікт, учасниками якого була дівчина і два хлопці. Бачив два автомобілі світлий і темний. Вони розмовляли про гроші за пошкоджений автомобіль. Він проходив по іншій стороні, через дорогу десь за 30-40 метрів від конфліктуючих, тому чітко нічого не чув. Пізніше на дереві побачив оголошення про пошук свідків подій та повідомив про себе.
Пояснення даного свідка слід сприймати критично, оскільки він перебував на великій відстані від конфліктуючих осіб, згідно його ж пояснень, чітко розмови не чув. Крім того, до матеріалів справи копію вказаного свідком оголошення не надано, що викликає обґрунтовані сумніви в достовірності його пояснень та перебуванні на місці події.
Згідно довідки КП «1-а міська клінічна лікарня ПМР» №3701 від 27.02.2026 року слідує, що ОСОБА_1 зверталась до установи 27 лютого 2026 року близько 10.10 год з побутовою травмою від хуліганських дій та встановлено діагноз забій тканин голови.
Згідно консультативного заключення КП «1-а міська клінічна лікарня ПМР» від 24.04.2026 року слідує, що ОСОБА_1 має діагноз, зокрема, внаслідок перенесеного забою голови (27.02.2026), струс головного мозку.
Як вбачається з довідки БО «Позитивні жінки» № 30 від 08.04.2026 року, ОСОБА_1 зверталась та отримувала послуги в межах діяльності організації. Звернення було пов`язане з обставинами домашнього насильства. Їй надавались послуги: інформаційно-консультаційні, психологічні, медичні, перенаправлення до відповідних служб та спеціалістів, представництво інтересів та супровід.
Згідно психологічного висновку Центру допомоги врятованим від 17.04.2026 року, ОСОБА_1 має рівень тривожності 16 балів, що відповідає клінічно вираженій тривозі. Такий показник свідчить про значну інтенсивність тривожних переживань, які можуть проявлятись у вигляді постійного внутрішнього напруження, підвищеного занепокоєння, труднощів із розслабленням, а також впливати на повсякденне функціонування та якість життя. Психоемоційний стан характеризується вираженою тривожною симптоматикою у поєднанні з помірним рівнем генералізованої тривоги при відсутність клінічно значущих депресивних проявів. Такий профіль може свідчити про домінування тривожного компоненту з тенденцією до хронізації напруження та внутрішнього неспокою.
З консультативного висновку спеціаліста КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР» №956/32-14 від 24.02.26 за результатами досліджень ОСОБА_1 встановлено діагноз: змінний тривожно-дерпесивний розлад, стан декомпенсації.
Відповідно до психологічного висновку Центру допомоги врятованим від 20.04.2026 року, зокрема, психоемоційний стан ОСОБА_5 (доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ), оцінюється як важкий. Високі бали за шкалою інтрузій та гіперзбудження можуть вказувати на наявність симптомів посттравматичного стресу. Поєднання клінічного діагнозу та самоушкоджуючої поведінки вказує на високий ризик подальшої декомпенсації стану. Емоційний стан дитини є наслідком пережитого стресового досвіду, а саме психологічного насильства з боку вітчима. Симптоматика безпосередньо пов`язана з пережитим досвідом психологічного насильства в сім`ї. Існує високий ризик подальшої ретравматизації.
Також захисником потерпілої надані постанова Київського районного суду м.Полтави від 06.04.2026 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та рішення Київського районного суду м.Полтави від 28.04.2026 року про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 . Однак вказані судові рішення законної сили не набрали, оскаржені до Апеляційної інтанції.
Захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наданий витяг з ЄРДР від 07.08.2025 року з якого слідує, що ОСОБА_1 було повідомлено про пожежу, горів її автомобіль. Даний витяг доказового значення у справі не має, події описані в ньому датовані 06.08.2025 року, згадки про ОСОБА_2 в ньому відсутні.
Слід врахувати, що об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП полягає саме в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру і передбачає наслідки насильства, а саме фактичне заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Крім того, диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не пов`язує настання відповідальності лише з наслідкам фізичного стану і здоров`я потерпілого. Навпаки - дії кривдника у вигляді штовхання та ударів, так само спричиняють в першу чергу наслідки психологічного характеру.
Така поведінка кривдника щодо ОСОБА_1 безумовно носить негативне емоційне забарвлення та викликає у потерпілої емоційну нестабільность, переживань, страх.
Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вбачаю в діях ОСОБА_2 ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Обставини вчинення правопорушення підтверджуються матеріалами справи, а вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, доведена повністю.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 34 КУпАП, та оставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 35 КУпАП, не встановлено.
У відповідності до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
З урахуванням вищенаведеного, враховуючи дані про особу, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23-24, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 173-2, 221, 251, 268, 283-284 КУпАП, 
п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень (отримувач коштів: ГУК у Полтавській області/тг м.Полтава/21081100; код отримувача (код ЄДРПОУ): 37959255; Банк: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку (IBAN): UA988999980313000106000016719; код класифікації доходів бюджету: 21081100 стягувач Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП).

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 665 гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити правопорушнику, що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців. 
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом 10 діб. 
Повний текст постанови виготовлено 14.05.2026 року.

Суддя Троцька А.І.