Справа № 143/139/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2026 року  м. Погребище 

Погребищенський районний суд Вінницької області у складі: 
головуючого – судді Сича С.М.,
за участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського (Фермерського) господарства «Конкурент» про розірвання договору оренди землі та додаткової угоди, - 
встановив:

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до СФГ «Конкурент» про розірвання договору оренди землі.
Позов мотивовано тим, що 05.01.2016 року між нею та СФГ «Конкурент» укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2611 га з кадастровим номером 0523484100:03:002:0073.
04.04.2016 року проведено державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) за СФГ «Конкурент». 
Відповідно до п.8 договору оренди строк термін оренди складає 10 років та має бути закінченим 05.01.2026 року, а орендна плата (п.9 договору) була визначена у розмірі 2993 грн. за один рік оренди.
04.04.2016 року спірний Договір оренди земельної ділянки було зареєстровано Державним реєстратором Погребищенської міської ради Запальською Іриною Євгеніївною за номером запису про інше речове право: 14084706, про що свідчить Інформаційна довідка з РРП, яка додається.
Через систематичну несплату орендної плати, яка уже на той час складала більше як три роки та 10.10.2025 року нею направлено орендарю лист – повідомлення про небажання продовжувати договірні відносини, який вручено орендарю 15.10.2025 року. 
Водночас, після звернення за правовою допомогу до адвоката та отримання останнім відомостей із реєстраційної справи № 897531405234 стало відомо, що відповідачем в грудні місяці 2025 року державному реєстратору було надано додаткову угоду №1 до спірного договору оренди землі від 11.09.2024 року, яким строк оренди було збільшено до 15 років, а орендну плату до 10000 грн. в рік.
Разом з тим, незважаючи на те, що додаткова угода укладена поза волевиявленням позивача, визначаючись із способом захисту своїх порушених майнових прав, ОСОБА_1 вважає що достатньою підставою для захисту її майнових прав є розірвання спірного договору оренди землі разом із додатковою угодою з підстав систематичної несплати відповідачем орендної плати за користування належною їй земельною ділянкою в період 2020-2025 роки.
Посилаючись на наведені обставини, просить розірвати Договір оренди землі № б/н від 05.01.2016 року з Додатковою угодою № 1 від 11.09.2024 року, укладені між нею та Селянським (фермерським) господарством «Конкурент», предметом яких є земельна ділянка, площею 1,2611 га, кадастровий номер: 0523484100:03:002:0073, право оренди за яким зареєстровано в 04.04.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області Запальською І.Є. згідно із записом про інше речове право за № 14084706 (а.с.1-4). 
Ухвалою судді від 25.02.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.24-25).
Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Голівський В.В. в судове засідання, призначене на 29.04.2026 року, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог ЦПК України, натомість останній через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 34).
Відповідач СФГ «Конкурент», будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, відзиву на позов не подав, участь свого представника в судовому засіданні повторно не забезпечив, про причини його неявки не повідомив (а.с. 30-33, 39).
Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, то відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Ухвалою суду від 29.04.2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Судом встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2611 га з кадастровим номером 0523484100:03:002:0073, яка розташована на території Погребищенської ОТГ (колишньої Павлівської сільської ради) Вінницького району (колишнього Погребищенського району) Вінницької області, що належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №387554 (а.с.10).
Відповідно до змісту ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Частиною 1 ст. 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
05.01.2016 року між позивачем та СФГ «Конкурент» укладено Договір оренди землі щодо цієї земельної ділянки (надалі – Договір). 
Відповідно до п. 5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 74812 грн. 00 коп.
Пунктом 8 Договору визначено, що він укладений строком на 10 років - з урахуванням ротації культур. 
Пунктом 9 Договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки землі в розмірі 2993 грн. за один рік оренди.
У п. 11 Договору визначено, що орендна плата вноситься до кінця звітного року.
В силу п. 28 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
У п. 37 Договору оренди землі від 05.01.2016 року сторони визначили, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання за:
- взаємною згодою сторін;
- рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (а.с. 12-13).
11.09.2024 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до вищезазначеного договору, згідно із якою Договір оренди укладено на 15 років, а орендна плата справляється орендарем у грошовій формі та розмірі 10000 грн. 00 коп. за рік за земельну ділянку (а.с. 14).
На підставі рішення державного реєстратора від 08.04.2016 року державним реєстратором Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області Запальською І.Є. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №14084706 від 04.04.2016 року про інше речове право (право оренди) земельної ділянки СФГ «Конкурент» відповідно до Договору оренди землі б/н від 05.01.2016 року та Додаткової угоди №1 від 11.09.2024 року (а.с.18).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
В силу ч. 3 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.
Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.
Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право – правообов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17.
Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 176-181 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 року у справі № 918/391/23 зроблено правовий висновок, який зводиться до того, що Правила про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та приписи частини другої статті 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною тав інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать, а навпаки доповнюють одні одних.
Підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною та достатньою і звертатися до загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби.
У разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто коли орендар допустив недоплату орендної плати й таке порушення умов договору є істотним, тоді застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України,а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України.
Тобто, якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої статті 651 ЦК України.
У випадку неістотної недоплати орендної плати (чи встановлення неістотності такого порушення судом) ефективним та пропорційним буде такий спосіб захисту, як стягнення заборгованості з орендної плати.
Погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди як на підставі частини другої статті 651 ЦК України (у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати).
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України).
В ч. 2 ст. 653 ЦК України унормовано, що уразі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
За змістом ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. 
Як вбачається з матеріалів справи, Договором передбачено, що орендна плата вноситься до кінця звітного року(п. 11 Договору). 
Звертаючись із позовом до суду, ОСОБА_1 покликалася на ту обставину відповідач всупереч умовам договору оренди та додаткової угоди систематично не виконує свого обов`язку по сплаті орендної плати та не виплачує її упродовж 2020 – 2025 років, що є підставою для розірвання договору оренди землі.
Частиною 8 ст. 178 ЦПК України чітко визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання умов договору в частині сплати орендної плати.
Суд вважає, що саме відповідач, як більш захищена сторона в договірних відносинах, повинен і мав можливість надати самостійно докази на підтвердження чи спростування суми наявної заборгованості по орендній платі перед позивачем.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням орендарем свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати протягом 2020 - 2025 років, оскільки неналежне виконання умов договору зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору. 
Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до частин 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, то із відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп. 
Керуючись ст. ст. 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279, 284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив: 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Селянського (Фермерського) господарства «Конкурент» про розірвання договору оренди землі та додаткової угоди задовольнити. 
Розірвати Договір оренди землі б/н від 05.01.2016 року та Додаткову угоду №1 від 11.09.2024 року, укладені між ОСОБА_1 та Селянським (Фермерським) господарством «Конкурент», предметом яких є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2611 га з кадастровим номером 0523484100:03:002:0073, яка розташована на території Погребищенської ОТГ (колишньої Павлівської сільської ради) Вінницького району (колишнього Погребищенського району) Вінницької області, на підставі яких за Селянським (Фермерським) господарством «Конкурент» державним реєстратором Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право оренди земельної ділянки за №14084706.
Стягнути із Селянського (Фермерського) господарства «Конкурент» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Селянське (Фермерське) господарство «Конкурент», код ЄДРПОУ 23107090, місцезнаходження юридичної особи: вул. Генуезька, буд. 3Б, м. Одеса, Одеська область, 65000.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 04.05.2026 року.

Суддя