МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2026 р.  	№ 400/840/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу 

за позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс", вул. Промислова, 8А,с-ще Костянтинівка,Вознесенський р-н, Миколаївська обл.,55340,вул. Промислова, буд. 8/А,Костянтинівка,Арбузинський район, Миколаївська область,55340 	

до відповідача	Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 	

про	визнання протиправним та скасування рішення від 15.01.2026 року № 5/4-14-29-13-23-02,	

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС" (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області №5/4-14-29-13-23-02 від 15 січня 2026 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу ТОВ «Альянс».
ІІ. Виклад позицій учасників справи
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідачем прийнято рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках в рахунок погашення податкового боргу. Позивач зазначає, що рішення не містить конкретно визначеної суми податкового боргу, що стягується з рахунків позивача. У рішенні не зазначено якого саме виду податку, та не визначено безспірності сум боргу. Не вказано також підстави виникнення боргу, чи виник він за рахунок самостійно визначених платником податків показників у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, не визначено дати виникнення боргу, що не дає можливості встановити кількість днів прострочення сплати, зокрема понад 90 календарних днів чи менше. Відтак, на думку позивача, оскаржуване рішення ГУ ДПС у Миколаївській області про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу № 5/4-14-29-13-23-02 від 15 січня 2026 року не відповідає нормам Податкового кодексу України, порушує права платника податків, що полягають у неправомірному та незаконному списанні грошових коштів з рахунків.
13.02.2026 представником ГУ ДПС у Миколаївській області подано відзив на позовну заяву, в якому він висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що відповідно до ІКП станом на дату рішення керівника 15.01.2026 з податку на додану вартість обліковувався борг по самостійно задекларованих зобов`язаннях №9140820262 від 19.05.2025 у сумі 82260грн. термін сплати 30.05.2025, також з податку на прибуток приватних підприємств обліковувався борг по самостійно задекларованих зобов`язаннях № 9120959423 від 02.05.2025 у сумі 16 328,32 грн. термін сплати 20.05.2025 та №9231117397 від 05.08.2025 у сумі 133 019 грн. термін сплати 19.08.2025. У визначений законодавством строк самостійно визначені в деклараціях грошові зобов`язання з ПДВ та податку на прибуток ТОВ «АЛЬЯНС» не сплатило. Враховуючи вищевикладене, ГУ ДПС у Миколаївській області вважає що спірне рішення є правомірними та не підлягають скасуванню. Просить у задоволенні позову відмовити.
Позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив.
Інші заяви по суті спору на адресу суду від учасників справи не надходили.
ІІІ. Рух справи
Ухвалою суду від 30.01.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, встановлено строк для подання сторонами заяв по суті. 
Ухвалою від 03.02.2026 суд задовольнив заяву про забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню ДПС у Миколаївській області оформлювати та подавати банкам платіжні інструкції на примусове списання (стягнення) з рахунків платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс» на підставі та на виконання рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу» №5/4-14-29 13- 23-02 від 15.01.2026 року, до набрання законної сили судовим рішенням.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України(далі -КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
15.01.2026 Головне управління ДПС у Миколаївській області прийняло рішення №5/4-14-29-13-23-02 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу ТОВ «Альянс».
Відповідачем додано до матеріалів справи податкову вимогу від 15.01.2026 № 0000343-1302-1429 на суму 20333542,82 грн.
Доказів направлення цієї вимоги позивачу матеріали справи не містять.
Не погоджуючись з рішенням відповідача від 15.01.2026 №5/4-14-29-13-23-02, позивач звернувся до суду.
V. Джерела права.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з пунктами 95.1, 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 95.5 статті 95 ПК України передбачено, що у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.
У таких випадках:
рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;
рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.
Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках тощо здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови:
- якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати,
-відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.
Згідно з положеннями пунктів 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з рахунків платника податків, відкритих у банках, небанківських надавачах платіжних послуг.
Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".
Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Тобто, з аналізу вказаних положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства вбачається, що за наявності відповідних обставин, а саме: якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені Податковим кодексом України строки, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість, контролюючий орган за рішенням його керівника (його заступника або уповноваженої особи) наділений правом для здійснення стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, без звернення до суду.
Сукупність вказаних обставин наділяє правом керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків такого платника у банках у рахунок погашення податкового боргу. При цьому, можливість застосування контролюючим органом до платника податків вказаних положень пункту 95.5. статті 95 Податкового кодексу України стосується конкретно визначеного податкового боргу (з урахуванням конкретної суми такого боргу).
Необхідність зазначення суми податкового боргу, а також підстав його виникнення пов`язана із тим, що у такий спосіб (шляхом самостійного прийняття рішення керівником контролюючого органу, його заступником або уповноваженої особи) можливе погашення лише податкового боргу, який виник внаслідок несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.
Дійсно, форма рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу затверджена наказом Державної податкової служби України від 06 грудня 2019 року № 199 Про затвердження примірних форм рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу; журналу реєстрації рішень, прийнятих відповідно до статті 95 Податкового кодексу України.
Затверджена форма рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу не передбачає зазначення конкретної суми стягнення податкового боргу.
Верховним Судом в постанові від 17 червня 2021 року у справі № 440/4736/19 сформульовано правовий висновок стосовно правових наслідків відсутності суми податкового боргу в рішенні про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.
Так, Верховним Судом вказано, що відповідно до пункту 95.5 статті 95 ПК України рішення контролюючого органу є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи, а посилання контролюючого органу на наказ, яким затверджена примірна форма рішення не є нормативно-правовим актом, що не спростовує необхідність чіткого і зрозумілого формулювання такого рішення в частині визначення джерела, за рахунок коштів якого буде здійснено погашення податкового боргу, а також конкретної суми, яка підлягає стягненню, та підстави виникнення цього податкового боргу.
На думку суду касаційної інстанції, необхідність зазначення суми податкового боргу, а також підстав його виникнення пов`язана, із тим, що у такий спосіб (шляхом самостійного прийняття рішення керівником контролюючого органу) можливе погашення лише податкового боргу, який виник внаслідок несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.
Відповідно, у спорах щодо правомірності прийнятих відповідно до пункту 95.5 статті 95 ПК України рішень предметом доказування є дотримання контролюючим органом обов`язкових умов, про які вже зазначалося, в тому числі й щодо розміру податкового боргу, підстав його виникнення, сплив 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань та/або пені.
Аналогічні підходи до правозастосування пункту 95.5 статті 95 ПК України знайшли відображення у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі №805/1427/17, яка враховується судом відповідно до статті 242 КАС України.
У цій постанові Верховний Суд також зазначав, що принцип правової визначеності як загальний правовий принцип поширюється, в тому числі на етап правозастосування. Органи державної влади повинні дотримуватися цього принципу та забезпечувати правову передбачуваність прийнятих ними рішень, що досягається, зокрема чіткістю визначення правового стану особи, якої стосується індивідуальний акт.
VІ. Оцінка суду
Судом встановлено, що оскаржуване рішення відповідача не містить ані суми податкового боргу, ані підстави його виникнення, ані інформацію про дату закінчення 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, ані інформацію про відсутність/наявність у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
Також, суд звертає увагу, що податкова вимога сформована відповідачем одночасно з рішенням про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу і містить суму боргу – 20333542,82 грн. При цьому, доказів направлення податкової вимоги позивачу відповідачем не надано.
Водночас, в позові, посилаючись на дані інтегрованої картки платників податків, відповідач зазначив, що податковий борг позивача становить: з податку на додану вартість по самостійно задекларованих зобов`язаннях №9140820262 від 19.05.2025 у сумі 82260грн. термін сплати 30.05.2025, також з податку на прибуток приватних підприємств обліковувався борг по самостійно задекларованих зобов`язаннях № 9120959423 від 02.05.2025 у сумі 16 328,32 грн. термін сплати 20.05.2025 та №9231117397 від 05.08.2025 у сумі 133 019 грн. термін сплати 19.08.2025.
Пояснень, яка саме сума податкового боргу мала бути стягнута за спірним рішенням, відповідач у відзиві не надав. 
Суд наголошує, що вирішуючи спір про правомірність рішення суб`єкта владних повноважень, адміністративний суд перевіряє це рішення на відповідність критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 КАС України. У разі, якщо рішенням порушені права, свободи або законні інтереси особи, яка оскаржила до суду це рішення, суд визнає протиправним та скасовує індивідуальний акт чи окремі його положення, як це передбачено пунктом 2 частини першої статті 5 КАС України. Суд не наділений повноваженнями вносити зміни до рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема визначити, яка сума податкового боргу підлягає стягненню, якщо сума податкового боргу в рішенні не вказана.
Оскаржене у цій справі рішення ГУ ДПС в Миколаївській області від 15.01.2026 №5/4-14-29-13-23-02, в якому зазначено про погашення усієї суми податкового боргу, не дає можливості встановити суму податкового боргу, щодо погашення якого його прийнято.
Відсутність у рішенні ГУ ДПС в Миколаївській області вичерпних відомостей, які б давали змогу перевірити його законність і обґрунтованість, позбавляє можливості встановити дійсний предмет доказування у справі. Такий суттєвий недолік свідчить про недотримання відповідачем вимог, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень і закріплені у частині другій статті 2 КАС України.
VІІ. Висновки суду
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
VІІІ. Розподіл судових витрат
Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
За подання даного позову позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3328,00 грн, який і підлягає стягненню з відповідача 

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс" (вул. Промислова, 8А,с-ще Костянтинівка,Вознесенський р-н, Миколаївська обл.,55340 ЄДРПОУ 32741433) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 ЄДРПОУ 44104027) задовольнити повністю. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області №5/4-14-29-13-23-02 від 15 січня 2026 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс».
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 44104027) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс" (вул. Промислова, 8А,с-ще Костянтинівка,Вознесенський р-н, Миколаївська обл.,55340 32741433) судові витрати в розмірі 3328,00 (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 коп) грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко