Справа № 347/523/26
Провадження № 1-кп/347/243/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2026 р. м.Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 
адвоката- ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026091190000043 від 08.02.2026 року, відносно обвинуваченого  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Жовква Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянин України, проходить військову службу за призовом під час мобілізації в Збройних Силах України на посаді майстра-електрика ремонтної майстерні безпілотних авіаційних комплексів взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, депутатом не обирався, згідно ст. 89 КК України не судимого, 
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

В с т а н о в и в:
ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану за наступних обставин:
Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 08.02.2026 близько 02:00 год., перебуваючи за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України від 12.01.2026 № 40/2026, затвердженого Законом України від 14.01.2026 № 4757-ІХ), відкрито викрав в ОСОБА_6 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, мобільний телефон марки «ZTE Blade А76» моделі «Z2474», ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , із вмонтованою sim-картою з абонентським номером НОМЕР_4 , а саме, одержавши від останнього даний телефон з метою його використання як ліхтаря, після усної вимоги ОСОБА_6 щодо повернення даного телефону наніс потерпілому декілька ударів руками і ногами в ділянку голови та тулуба, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді синців лівого ока, скроневої ділянки зліва, забою першого пальця лівої китиці, саден обличчя, забою грудної клітки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, після цього, солдат ОСОБА_5 з викраденим мобільним телефоном покинув місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 й мав можливість розпорядитися ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3 176 (три тисячі сто сімдесят шість) гривень.
Таким чином ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.186 КК України.
12 травня 2026 року між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво в кримінальному провадженні- Прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю адвоката ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Окрім того, сторони погодилися на призначення покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням положення ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, зазначеної в санкції ч. 4 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 , що брав участь в розгляді справи в режимі відео конференції поза межами приміщення суду, підтримавши угоду про визнання винуватості, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України, і пояснив, що обставини обвинувачення викладені правильно і він з ними згодний, він розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди є добровільним, не є наслідком обіцянок або умов, які не передбачені в угоді. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду.
Захисник, що представляє інтереси обвинуваченого ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_4 , що брав участь в розгляді справи в режимі відео конференції поза межами приміщення суду підтримав укладену між ними угоду про визнання винуватості яку просив затвердити.
Потерпілий ОСОБА_7 надав суду заяву із клопотанням про розгляд справи без його участі у зв`язку із проходженням ним на даний час військової служби в складі ЗСУ та неможливості брати участь в судових засіданнях. Просить взяти до уваги що заподіяна йому ОСОБА_8 матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, претензій в нього до обвинуваченого немає, суворого покарання йому не бажає. Окрім того потерпілий надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 відповідно до якої узгоджена остаточна міра покарання останньому за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років. 
Прокурор Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , що брав участь в розгляді справи в режимі відео конференції поза межами приміщення суду вважаючи, що при укладенні даної угоди, дотримані вимоги КПК України та КК України, просив дану угоду про визнання винуватості від 12.05.2026 року затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Суд вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що угода про визнання винуватості від 12.05.2026 року підлягає до затвердження, виходячи з наступного:
Ст. 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.
Частиною четвертою ст.469 цього ж Кодексу, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В матеріалах справи наявна розписка від потерпілого про відшкодування йому обвинуваченим заподіяної майнової шкоди, претензій до ОСОБА_5 не має, суворого покарання йому не бажає.
Таким чином суд оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні ним інкримінованого діяння і його умисні дії, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) поєднаному з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану , що передбачено ч. 4 ст. 186 КК України.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 за ч.4 ст.186 КК України, визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що обвинувачений в справі, ОСОБА_5 цілком розуміє те, що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачуються, за вимогами пункту 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Згідно з поясненнями сторін у судовому засіданні, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зобов`язання за угодою, взяті на себе обвинуваченим, можливі ним до виконання, підстави для визнання його невинуватим відсутні, а тому підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
ОСОБА_5 як особа характеризується позитивно, підтвердженням чого є характеристика Жовківської сільської ради Львівського р-ну Львівської області, як вбачається із Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 18 від 17.01.2026 р солдата ОСОБА_5 зараховано до військової частини на посаду майстра-електрика ремонтної майстерні безпілотних авіаційних комплексів взводу технічного забезпечення.
Виходячи з указаної мети та принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного 
Вид і розмір покарання узгоджені між прокурором та обвинуваченим, визначені з урахуванням положень статей 65-67, 69 КК України, із якими суд погоджується.
До обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , слід віднести щире каяття, яке виражається в тому що останній визнає свою вину, висловлює жаль з приводу вчиненого, відшкодував добровільно завдану шкоду потерпілому в повному обсязі, сприяв слідству у розкритті злочину. 
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Наведене, з урахуванням особи обвинуваченого, свідчить про наявність підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженого угодою про визнання винуватості покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі.
Таким чином виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови угоди відповідають вимогам ст.472 КПК України та КК України, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю адвоката ОСОБА_4 та призначення ОСОБА_9 узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно ст.475 КПК України, у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обвинуваченому в справі ОСОБА_5 роз`яснені і ним зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст.476 КПК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження по суті, обвинувачений ОСОБА_5 за протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 09.02.2026 року фактично затриманий працівниками поліції 09 лютого 2026 року о 08 год 46 хв. 
Ухвалою слідчої судді Косівського районного суду від 11.02.2026 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком дії до 08:46 години 09.04.2026 року включно.
Ухвалою суду від 30.03.2026 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» терміном на 60 днів, зі строком дії ухвали до 13 год. 28.05.2026 року включно.
Таким чином строк тримання під вартою, за вказаним кримінальним провадженням щодо обвинуваченого слід рахувати із 08 год 46 хв 09.02.2026 року, з часу його фактичного затримання згідно протоколу затримання. 
До вступу вказаного вироку у законну силу міру запобіжного заходу обвинуваченому слід залишити без змін - тримання під вартою.
За вимогами ч.5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення із 08 год 46 хв. 09.02.2026 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Тому арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11.02.2026р, - підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472-475 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 травня 2026 року, укладену між прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю адвоката ОСОБА_4 .
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості від 12.05.2026 року призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді - 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 09.02.2026 год з 08 год.46хв.
У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення за вказаним кримінальним провадженням із дати фактичного його затримання, тобто із 09 лютого 2026 год з 08 год. 46 хв із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До вступу вироку у законну силу міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 залишити без змін - тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати у розмірі 2674,20 за проведення експертизи № СЕ-19/109-26/2091-ТВ від 18.02.2026 року на розрахунковий рахунок UА838999980313030115000009266, код доходу 24060300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач ГУК в Івано-Франківській області (Косівський район-24060300) код отримувача 37951998).
Речові докази: мобільний телефон марки і моделі «ZTE Blade А76», імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 та чохол до нього чорного кольору, що знаходиться на відповідальному зберігання в камері речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути потерпілому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 
-мобільний телефон марки Huawei MatelO моделі RNE-L21, золотистого кольору, імеі 1: НОМЕР_5 імеі 2: НОМЕР_6 із сім карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_7 та зарядним кабелем, що знаходиться на відповідальному зберігання в камері речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути ОСОБА_5 ;
- павербанк із маркуванням XO-PR 250, який знаходиться на відповідальному зберігані у ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 - повернути останньому. 
Арешт майна (речових доказів), накладений згідно ухвали слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11.02.2026 р- скасувати.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, його захиснику, прокурору Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1