ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
01.05.2026	Справа № 910/16175/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" 
до Акціонерного товариства "Укртранснафта"
про  стягнення 798 806,32 грн

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" з позовом до Акціонерного товариства "Укртранснафта" про стягнення 798 806,32 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору виконання робіт (підряду) № 22/40 від 11.10.2018.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2026 відкрито провадження у справі № 910/16175/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій.
Копія вказаної ухвали суду доставлена до електронних кабінетів позивача та відповідача 05.01.2026 після 17 години та відповідно до приписів ст. 242 Господарського процесуального кодексу України вважається врученою сторонам 06.01.2026.
Крім того, ухвала суду від 05.01.2026 опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
13.01.2026 надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач частково заперечує проти заявлених позовних вимог, оскільки позивач невірно визначив початкову дату прострочення, у зв`язку з чим просить відмовити в позові в частині стягнення з відповідача 436 717,80 грн інфляційних втрат та 131 148,65 грн 3% річних.
16.01.2026 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач відхилив доводи відзиву на позов.
21.01.2026 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
25.02.2026 від позивача надійшла заява про стягнення судових витрат.
16.03.2026 від відповідача надійшли заперечення на клопотання (заяву) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій останній просить суд зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу до 5 000,00 грн.
Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.
Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції, оголошенням повітряних тривог, відключень електричної енергії та інших негативних наслідків) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.
Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

11.10.2018 між ТОВ “Газова будівельна компанія” (за договором - Підрядник) та АТ «УКРТРАНСНАФТА» (за договором - Замовник) було укладено Договір на виконання робіт (підряду) № 22/40, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Підрядник забезпечує відповідно до проектної документації і умов цього договору виконання робіт: Капітальний ремонт 2-ої черги нафтопроводу Мозир-Броди із заміною труби на ділянці км 32-км 37 з встановленням вузла лінійних засувок з перемичкою відповідно до коду ДК 021:2015- 45220000-5, надалі - роботи.
Відповідно п. 2.9. Договору сторони визначили, що оплата за виконані будівельні роботи здійснюється у розмірі 95% від суми, зазначеній у довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (Додаток № 4 до Договору). Відповідно до п. 2.10 Договору остаточний розрахунок у розмірі утриманих 5% проводиться після отримання Замовником сертифіката, що підтверджує готовність об`єкта до експлуатації, протягом 10 (десяти) банківських днів з дати надання Підрядником банківської гарантії якості робіт на суму остаточного розрахунку.
Позивач виконав роботи: Капітальний ремонт 2-ої черги нафтопроводу Мозир-Броди із заміною труби на ділянці км 32-км 37 з встановленням вузла лінійних засувок з перемичкою відповідно до коду ДК 021:2015- 45220000-5, а Відповідач прийняв роботи на загальну суму 64 298 920,58 грн та підписав акти приймання виконаних робіт без зауважень. Згідно з підписаними актами з загальної вартості робіт виключено частку авансу пропорційно виконаним роботам - 7 715 870,47 грн та утримано замовником гарантійні кошти у розмірі 5% - 2 829 152,50 грн.
Листом від 02.03.2022 АТ «Укртранснафта» повідомило підрядні організації про неможливість виконання підрядних робіт на об`єктах Товариства у зв`язку з введенням воєнного стану. Повідомлено, що інформацію щодо можливості продовження виконання умов Договору буде надано пізніше.
25.05.2023 відповідач звернувся до підрядника (позивача) з повідомленням № 04-03/11/3612- 23, в якому зазначив, що є неможливим подальше виконання робіт, передбачених договором підряду, в частині влаштування вузла запірної арматури та інших, пов`язаних з цим проектних рішень, у зв`язку з потребою коригування проектної документації. Враховуючи наведене, відповідач повідомив позивача про припинення правовідносин за договором підряду в односторонньому порядку.
07.07.2023 ТОВ “Газова будівельна компанія” листом вих. № 07/072 звернулось до АТ «Укртранснафта» з вимогою протягом семи днів з дня отримання вказаного листа оплатити суму коштів у розмірі 2 829 152,50 грн, які були утримані Замовником згідно з п. 2.9. Договору. Лист було отримано відповідачем 13.07.2023.
Як вказує позивач, листом від 23.01.2025 ТОВ “Газова будівельна компанія” повторно просило АТ «Укртранснафта» провести остаточний розрахунок за договором, а саме: сплатити Товариству утримані замовником за договором 5% від вартості виконаних робіт у розмірі 2 829 152,50 грн.
Позивач був змушений звернутися до суду з вимогами про стягнення 2 829 152,50 грн боргу за виконані роботи.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.07.2025 у справі № 910/1635/25, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 та постановою Верховного Суду від 03.12.2025, позовні вимоги задоволено повністю, присуджено до стягнення з АТ «Укртранснафта» на користь ТОВ “Газова будівельна компанія” заборгованість за договором на виконання робіт (підряду) № 22/40 від 11.10.2018 у розмірі 2 829 152,50 грн.
Вимог про стягнення втрат від інфляції та 3% річних за прострочення сплати боргу в сумі 2 829 152,50 грн у вказаному позові ТОВ «Газова будівельна компанія» не заявляло.
Суди дійшли висновку, що відмова замовника від договору підряду обумовила виникнення в останнього обов`язку остаточного розрахунку за виконані за Договором роботи у частині утриманих 5% від загальної вартості робіт на підставі ч. 4 ст. 849, ч. 2 ст. 530 ЦК України.
На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2025 у справі № 910/1635/24, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025, яке набрало законної сили 02.10.2025, Господарським судом міста Києва було видано наказ про примусове виконання рішення від 17.10.2025.
20.10.2025 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Хорішком О.О. в межах виконавчого провадження № 79396101 на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 17.10.2025 було стягнуто з АТ «Укртранснафта» на користь ТОВ “Газова будівельна компанія” заборгованість у розмірі 2 829 152,50 грн. Вимоги виконавчого документа виконано фактично та у повному обсязі, у зв`язку з чим виконавче провадження № 79396101 було закінчене, що підтверджується постановою від 20.10.2025.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції у розмірі 607 664,13 грн та 3% річних у розмірі 191 142,19 грн, нарахованих за період з 21.07.2023 (семиденний строк з дня отримання листа № 07/072 від 07.07.2023, який отримано 13.07.2023) до 20.10.2025 включно.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у даній справі, відповідач посилається на те, що позивачем невірно визначено початкову дату прострочення зобов`язання з оплати, оскільки такою датою, за твердженням відповідача, є 04.02.2025 (семиденний строк з дня отримання листа позивача від 23.01.2025 з вимогою про оплату після передачі повного комплекту виконавчої документації та робочих креслень). Так, згідно з контррозрахунком, здійсненим відповідачем, розмір 3% річних складає 59 993,54 грн, а інфляційні – 170 946,33 грн.
Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, а також обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходив з наступного.
Укладений між сторонами Договір є договором підряду, а тому між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.
Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 2 вказаної норми, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Як визначено ч.ч. 1, 3, 4 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч. 1 ст. 75 ГПК України).
Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Як визначено ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Як вказано вище, згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 30.07.2025 у справі № 910/1635/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025, встановлено прострочення відповідачем обов`язку зі сплати позивачу грошових коштів у розмірі 2 829 152,50 грн (гарантійні кошти 5% згідно з умовами укладеного договору підряду).
При цьому, як вказано у рішенні суду, а також постанові Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі № 910/1635/25, пунктом 4.3 Договору передбачено, що у випадку ненадання або надання Підрядником Замовнику неповного комплекту виконавчої документації, Замовник набуває право не приймати та не оплачувати Акти приймання виконаних будівельних робіт, до моменту надання повного комплекту виконавчої документації.
Як встановив суд у межах справи № 910/1635/25, що не заперечується сторонами у межах розгляду справи № 910/16175/25, повний комплект виконавчої документації надано позивачем відповідачу 27.12.2024, а вимога про сплату коштів у розмірі 2 829 152,50 грн направлена листом № 27.01-24 від 23.01.2025 та отримана відповідачем 27.01.2025.
Ухвалюючи рішення у справі № 910/1635/25, суд в абзацах 2 та 3 сторінки 19 вказав наступне: «враховуючи вищенаведені умови Договору на виконання робіт (підряду) з використанням власних матеріально – технічних засобів підрядника та частково матеріалів та обладнання замовника № 22/40 від 11.10.2018, оскільки умови п. 2.10 Договору щодо виникнення обов`язку по сплаті утриманих 5% після отримання Замовником сертифіката, що підтверджує готовність об`єкта до експлуатації, не підлягають застосуванню до даних правовідносин Сторін, суд приходить до висновку, що обов`язок по оплаті виник у відповідача на підставі ч. 2 статті 530 Цивільного кодексу України».
У зв`язку з викладеним суд бере до уваги заперечення відповідача щодо позовних вимог у даній справі, оскільки обов`язок зі сплати 2 829 152,50 грн виник у відповідача протягом 7 днів з дня отримання вимоги про їх оплату, після надання повного комплекту виконавчої документації, а саме по 03.02.2025 (включно), тому відповідач є таким, що прострочив таке зобов`язання з 04.02.2025, як вірно вказано відповідачем в заявах по суті.
Водночас, суд не бере до уваги посилання позивача на прострочення відповідачем такого зобов`язання з 21.07.2023 (з моменту пред`явлення першої вимоги про оплату таких коштів), оскільки сторонами не доведено, що на той момент (21.07.2023) позивачем надано відповідачу повний комплект виконавчої документації та, відповідно, виникло прострочення відповідачем зобов`язання з оплати 2 829 152,50 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та втрат від інфляції, а також наданий відповідачем контррозрахунок таких вимог, суд погоджується з тим, що наданий відповідачем контррозрахунок вимог про стягнення 3% річних та втрат від інфляції є арифметично вірним та відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 59 993,54 грн 3% річних та 170 946,33 грн інфляційних втрат.
У вимогах про стягнення 436 717,80 грн втрат від інфляції та 131 148,65 грн 3% річних суд відмовляє.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладанню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 2 771,29 грн.
Крім того, у позовній заяві та заяві від 24.02.2026 позивач просив покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.
Заперечуючи проти покладання на відповідача витрат на правничу у вказаному розмірі, відповідач просив зменшити розмір таких витрат до 5 000,00 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано суду:
- копію договору про надання правової допомоги від 18.02.2019;
- копію додаткової угоди № 2 від 01.12.2025;
- копію рахунку № 1 від 06.01.2026;
- копію платіжної інструкції № 7 від 06.01.2026;
- копію листа позивача № 26 від 26.02.2026 про уточнення платіжного призначення;
- копію акту приймання-передачі робіт (надання послуг) № 3 від 11.02.2026;
- копію ордеру серії АА № 1106323 від 20.05.2021.
Згідно з положеннями ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Під час подання позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, а саме 25 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції.
Згідно з договором № 4/19 від 18.02.2019, укладеним між позивачем (замовником) та адвокатським бюро «Ракітіна» (виконавець/бюро), його предметом є надання виконавцем замовнику правової допомоги в обсязі й порядку, передбаченому в даному договорі (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 5.1 договору розмір оплати правової допомоги й інших платежів за даним договором визначається цим договором та додатковими угодами до нього.
Договір укладений на невизначений строк та набуває чинності з 18.02.2019 (п. 10.1 договору). 
Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди № 2 від 01.12.2025 до договору про надання правової допомоги від 18.02.2019 замовник доручив, а виконавець зобов`язався надати замовнику правову допомогу по справі за позовом ТОВ «ГАЗОВА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» до АТ «УКРТРАНСНАФТА» про стягнення інфляції та 3% річних, нарахованих на заборгованість за договором на виконання робіт (підряду) № 22/40 від 11.10.2018.
За умовами, погодженими між сторонами, вартість комплексного ведення Виконавцем справи у суді першої інстанції становить 25 000 грн без податку на додану вартість. Вказані послуги, зокрема, включають аналіз предмету і підстав позову, підготовку позовної заяви, збір необхідних документів та доказів до позовної заяви, надання консультацій, підготовку та подання відповіді на відзив, ознайомлення з процесуальними документами інших учасників провадження.
Згідно з умовами договору від 18.02.2019, додаткової угоди № 2 від 01.12.2025 та Акту № 3 сторони погодили, що Адвокат зобов`язується здійснити всі процесуальні дії: складання і підписання будь-яких заяв по суті справи та інших процесуальних документів, представництво в судах усіх інстанцій в порядку в господарського судочинства у справі № 910/16175/25.
06.01.2026 бюро виставлено позивачу рахунок № 01 на оплату послуг з правничої допомоги в розмірі 25 000,00 грн
Оплата наданих послуг в розмірі 25 000,00 грн підтверджується платіжною інструкцією № 7 від 06.01.2026 з урахуванням листа позивача № 26 від 26.02.2026 про уточнення платіжного призначення.
Заперечуючи проти покладання на відповідача всієї суми витрат позивача на правничу допомогу, останній вказав, що відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності розміру, а отже, є значно завищеним.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).
Водночас, у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. 
У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи", колегія суддів у вищевказаній постанові вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.
При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі “East/West Alliance Limited" проти України” від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, обґрунтований розмір витрат на правничу допомогу, зважаючи на часткове задоволення позову становить 7 227,65 грн.
Відповідно витрати на правничу допомогу в розмірі 17 772,35 грн залишаються за позивачем
Зважаючи на вказаний розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодування позивачу за рахунок відповідача, суд не вбачає підстав для зменшення його розміру до 5 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 231, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Акціонерного товариства "Укртранснафта" (01010, місто Київ, вул. Острозьких Князів, будинок 32/2, код 31570412) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газова будівельна компанія" (08001, Київська обл., Бучанський р-н, селище Макарів, вул. Зелена, будинок 1, код 30082501) 59 993,54 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яності три грн 54 коп.) 3% річних, 170 946,33 грн (сто сімдесят тисяч дев`ятсот сорок шість грн 33 коп.) інфляційних втрат, 2 771,29 грн (дві тисячі сімсот сімдесят одна грн 29 коп.), 7 227,65 грн (сім тисяч двісті двадцять сім грн 65 коп.) витрат на правничу допомогу.
3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення підписано 01.05.2026.

Суддя О.Г. Удалова