ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

29 жовтня 2025 року 	Справа № 160/17828/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М., 
за участі секретаря судового засідання: Мудрак В.В., 
представника позивача: Назарця Д.А., 
представника відповідача: Пашко Є.О., 
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 
ВСТАНОВИВ:
18.06.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП» (далі – ТОВ ГЕА СОЛАР ГРУП», позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить:
- скасувати податкове повідомлення-рішення за формою «П» №0119740714 від 06.03.2025 року, видане Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, в повному обсязі як таке, що є протиправним.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивачу безпідставно зменшене від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, з посиланням на те, що ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» в порушення приписів пп.134.1.1, п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (далі – ПК України), П(С)БО 31 завищено витрати у зв`язку з не проведенням капіталізації відсотків по кредиту на загальну суму 3 670 303грн, в т.ч. за 2021 рік у сумі 2 596 000грн., за 2023 рік у сумі 1 074 303грн., оскільки ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» повинно було відсотки, нараховані за користування позиками у сумі сплачених авансових платежів, відносити на вартість кваліфікаційного активу, а не на фінансові витрати. Разом з цим, позивач вважає, що включив суми відсотків за позиками (фінансових витрат) до витрат відповідних періодів у повній відповідності до умов законодавства, з урахуванням вимог пункту 4 НП(С)БО 31, у розумінні якого лише інші юридичні особи, які не є мікропідприємствами та малими підприємствами, зобов`язані капіталізувати фінансові витрати, тобто, не визнавати їх витратами звітного періоду, за який вони були нараховані, а включати їх до собівартості кваліфікаційного активу. Водночас, ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» безумовно визнається мікропідприємством та малим підприємством у 2021 та 2023 роках, відповідно, оскільки у ці періоди абсолютно підпадає під два критерії, визначені у частині другій статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (далі – Закон №996-XIV), а саме: кількість працівників та розмір чистого доходу, у зв`язку із чим підпадає під визначення мікропідприємства у 2021 році та малого підприємства у 2023 році. При цьому дотримання вищевказаних двох критеріїв достатньо для того, щоб визнати позивача мікропідприємством та малим підприємством для застосування правила пункту 4 НП(С)БО 31. З огляду на наведене, жодної капіталізації фінансових витрат позивач не повинен був здійснювати. Також позивачем зауважено, що зроблений контролюючим органом на сторінці 11 Акта перевірки висновок про те, що ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» підходить під критерії мікропідприємства лише у 2019, 2020, 2022 роках, а у 2021 року, 2023 роках – ні, є необґрунтованим жодним чином, оскільки відповідачем ані в Акті перевірки, ані в інших документах нічого не зазначено відносно того, під які інші критерії підходить позивач та за якими ознаками у 2021 та 2023 роках. Разом з тим, відповідач не заперечує того, що позивач міг бути малим підприємством, якщо не був мікропідприємством у ці періоди, а, отже, як мале підприємство, позивач не був зобов`язаний капіталізувати фінансові витрати. Відтак, твердження відповідача про те, що позивач не є мікропідприємством або не є малим підприємством, отже, повинен капіталізувати витрати, не включати їх до складу витрат відповідного періоду, є безпідставними та такими, що не відповідають закону та обставинам справи. Вірогідною причиною помилки службових осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо помилкового визначення категорії позивача є те, що вони використовували нечинну (застарілу) редакцію пункту 4 НП(С)БО 31 і в Акті перевірки зазначили стару назву стандарту – П(С)БО замість НП(С)БО. Так, на сторінці 9 Акта перевірки процитовано попередню (нечинну) редакцію пункту 4 НП(С)БО 31, яка навіть не містить терміну «мікропідприємство», який є в актуальній редакції пункту 4 НП(С)БО 31. Водночас, Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2019 року №226 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України з бухгалтерського обліку» абзац другий пункту 4 «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 31 «Фінансові витрати»», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.04.2006 року №415 викладено у новій редакції. Також з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слідує, що позивачем вчинено ще одне порушення податкового законодавства, а саме: неправомірно віднесено витрати від вартості ремонтних робіт та матеріалів, використаних при їх виконанні робіт, на фінансовий результат, замість збільшення вартості основного засобу на суму проведених ремонтних робіт. Разом з цим, наявна суперечливість обставин, наведених в Акті перевірки та в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, щодо періодів, в які позивач нібито вчинив порушення податкового законодавства, оскільки в Акті перевірки зазначено, що завищення витрат через не проведення капіталізації відбулося у 2021 та у 2023 роках, тобто, не впродовж трьох кварталів 2024 року, як вказано у висновках Акта перевірки та в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні. Таким чином, не є можливим стверджувати, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення містить належні підстави для зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, тобто не є доведеним факт вчинення податкового правопорушення у всіх його складових: періоді, коли воно було вчинене, точного показника (суми) завищення витрат (завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування). Також оскаржуване податкове повідомлення-рішення не містить чітких відокремлених сум (показників) щодо кожного окремого податкового правопорушення, як не містить такого і додаток до нього. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/17828/25 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням першого підготовчого судового засідання на 23.07.2025 року о 13:30 год., а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву.
07.07.2025 року до суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на позовну заяву, в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ГЕО СОЛАР ГРУП» встановлено порушення позивачем, зокрема, вимог пп.134.1.1, п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, з урахуванням П(С)БО 31, П(С)БО 16, що призвело до завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 5 841 094,00 грн, в т.ч. три квартали 2024 року, внаслідок чого ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» завищено витрати у зв`язку із не проведенням капіталізації відсотків по кредиту на загальну суму 3 670 303 грн, в т.ч. за 2021 рік у сумі 2 596 000 грн, за 2023 рік у сумі 1 074 303 грн. Так, бухгалтерський облік фінансових витрат регламентує П(С)БО 31, у пункті 3 якого фінансові витрати визначено як витрати на відсотки та інші витрати підприємства, пов`язані із запозиченнями. Фінансові витрати визнають (п. 4 П(С)БО 31): суб`єкти малого підприємництва – юридичні особи, представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності і юридичні особи, що не займаються підприємницькою діяльністю (крім бюджетних установ) – витратами того звітного періоду, за який їх було нараховано (визнано зобов`язаннями); інші юридичні особи – витратами того звітного періоду, за який їх було нараховано (визнано зобов`язаннями), крім фінансових витрат, які капіталізуються. Отже, юридичні особи, що не належать до суб`єктів малого підприємництва, на безальтернативній основі капіталізують фінансові витрати. Капіталізація передбачає включення фінансових витрат до собівартості кваліфікаційного активу – активу, який обов`язково потребує суттєвого часу для його створення (п.3 П(С)БО 31). ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» здійснює діяльність з виробництва електричної енергії засобами провадження господарської діяльності, які належать підприємству на праві власності та обліковуються на балансі, як об`єкти основних засобів, на підставі технічної документації на електрогенеруюче обладнання. Для здійснення господарської діяльності підприємством було залучено додаткові кошти на підставі договорів позик в іноземній валюті. Відповідно до вищезазначених договорів ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» нараховує відсотки та відображає проведенням ДП 951 «Відсотки за кредит» КТ 6841 «Розрахунки за нарахованими відсотками» або КТ 551 «Інші довгострокові зобов`язання». Згідно з ПСБО 31, пункт 4, фінансові витрати не капіталізуються суб`єктами мікропідприємства, а визнаються фінансовими витратами. ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» має обсяг доходу за 2019 рік – 16,9тис.грн, 2020 рік – 26,4тис.грн, 2021 рік – 72,5тис.грн, 2022 рік – 29,9тис.грн. Капіталізація передбачена і на ті фінансові витрати, які пов`язані зі створенням (придбанням, будівництвом, виготовленням, вирощуванням) кваліфікаційних активів. Такими визнаються активи, які потребують значного (понад 3 місяці) часу на їх створення (п.1.6 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку фінансових витрат, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2010 року №1300 (далі – Методичні рекомендації №1300)). Разом з тим, згідно з п.14.3 облікової політики підприємства «Кваліфікаційним активом визнавати актив, який обов`язково потребує суттєвого часу для його створення. Суттєвим часом вважати час, що становить більше шести місяців». Сонячна електростанція побудована у 2019 році та віднесена на основні засоби, введена в експлуатацію в грудні 2019 року. Декларація готовності об`єкту до експлуатації від 02.12.2019р. (Номер документа: ДП 141193361712), декларація готовності об`єкта до експлуатації від 02.12.2019р. (Номер документа: ДП 141193361683). Амортизацію почали нараховувати з 2023 року, після початку генерації електроенергії. Тобто, відсутній кваліфікаційний актив під будівництво сонячних електростанцій, оскільки згідно з документацією та Декларацією ДАБІ становить менше 6 місяців – в 2019 році розпочиналось будівництво і в грудні 2019 року введено в експлуатацію. Крім того, в 2019, 2020, 2022 ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» підходить під критерії мікропідприємства, крім 2021 року, 2023 року. У розумінні приписів Закону №996-XIV ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» не відноситься до малих підприємств, але відповідає 2 критеріям мікропідприємств, згідно з визначенням, зазначеним у Законі №996-XIV, однак, не відповідає вимогам п.3 ст.55 Господарського кодексу України щодо критеріїв суб`єктів господарювання стосовно мікропідприємництва. ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» має обсяг доходу за 2019 рік – 16,9млн.грн, за 2020 рік – 26,4млн.грн, за 2021 рік – 72,5млн.грн, за 2022 рік – 29,9млн.грн., за 2023 рік – 153,7млн.грн. Середній офіційний курс Національного банку України щодо іноземних валют за 2021 рік складає 32,31грн за 1 євро та за 2023 рік 39,56грн за 1 євро. Вартість власних основних фондів за 2021 рік 477423тис.грн, що в еквіваленті складає 14776,32тис.євро, за 2023 рік в еквіваленті складає 12068,33тис.грн. Оскільки доход за 2021 та 2023 роки перевищує 2 млн. євро, ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» не підпадає у зазначених періодах до категорії мікропідприємства, отже, відсотки по кредиту підлягають капіталізації. Враховуючи вищевикладене, ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» повинно було відсотки, нараховані за користування позиками у сумі сплачених авансових платежів, відносити на вартість кваліфікаційного активу, а не на фінансові витрати. 
11.07.2025 року до суду від ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем висловлено позицію, аналогічну викладеній у позовній заяві, та додатково зауважено, що відповідач застосовує нечинну (застарілу) редакцію пункту 4 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 31 "Фінансові витрати" (далі – НП(С)БО 31), а також статтю 55 Господарського кодексу України (ГКУ), яка не може бути застосована, позаяк за пунктом 4 НП(С)БО 31 статус мікропідприємств, малих підприємств встановлюється лише відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а не Господарським кодексом. Так, Господарський кодекс України не є джерелом правового регулювання для визначення статусу мікропідприємства у сфері обліку та звітності. Положення ГК України стосуються загальної класифікації суб`єктів господарювання, але не можуть застосовуватись для цілей бухгалтерського обліку, оподаткування чи звітності, оскільки ці відносини врегульовані спеціальним законом. Водночас, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на відміну від Господарського кодексу України, є спеціальним законом, яким врегульовуються питання (правила) ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності. Таким чином, у сфері бухгалтерського обліку, з метою віднесення суб`єкта господарювання до певного виду (мікропідприємства, малого, середнього або великого підприємства) застосовуються критерії, які передбачені саме Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а не Господарським кодексом України. Тобто, від обов`язку капіталізувати фінансові витрати звільнені і мікропідприємства, і малі підприємства. Позивач мав статус мікропідприємства у всіх податкових періодах, які перевірялися. Отже, позивач правомірно включав фінансові витрати до витрат звітного періоду без їх капіталізації. Таким чином, у відзиві відповідач жодним чином не спростував доводи позивача, не довів законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, так і не зазначив до якої категорії належав позивач у 2021 та у 2023 роках, натомість виклав суперечливі твердження, помилкові та нечинні норми законодавства.
11.07.2025 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП» про проведення засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційну-телекомунікаційну систему з використанням сервісу (vkz.court.gov.ua) в адміністративній справі №160/17828/25.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в адміністративній справі №160/17828/25 задоволено та призначено проведення розгляду справи №160/17828/25 в режимі відеоконференції, надавши представнику позивача можливість участі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів у системі відеоконференцзв`язку «https://vkz.court.gov.ua». 
22.07.2025 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в яких відповідачем зазначалося, що ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» не відноситься до малих підприємств, відповідає 2 критеріям мікропідприємств згідно з визначенням, зазначеним у Законі №996-XIV. Так, ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» має обсяг доходу за 2019 рік – 16,9млн.грн, 2020 рік - 26,4млн.грн, за 2021 – 72,5 млн.грн, 2022 рік – 29,9млн.грн., за 2023 рік – 153,7млн.грн. Середній офіційний курс Національного банку України щодо іноземних валют за 2021 рік складає 32,31грн за 1 євро та за 2023 рік 39,56 грн. за 1 євро. Вартість власних основних фондів за 2021 рік 477423 тис.грн, що в еквіваленті складає 14776,32тис. євро, за 2023 рік в еквіваленті складає 12068,33тис.грн. Відтак, дохід за 2021 та 2023 роки перевищує 2млн.євро, ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» не підпадає у зазначених періодах до категорії мікропідприємства.
Відповідно до довідки секретаря судового засідання Колісніченка О.І. №1023 від 21.07.2025 року, справа №160/17828/25 знята з розгляду у зв`язку з перебування судді Турової О.М. у відпустці.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 року продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №160/17828/25 та призначено наступне підготовче судове засідання на 02.09.2025 року о 13:30 год.
У підготовчому судовому засіданні 02.09.2025 року усною ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа, із занесенням до протоколу судового засідання, витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області додаткові докази у справі, а саме:
- детальний розрахунок грошових зобов`язань, визначених оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням за формою «П» №0119740714 від 06.03.2025р., в розрізі порушень та контрагентів; 
- додаткові письмові пояснення та докази на їх підтвердження відносно обсягу доходу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП» за 2019-2023 роки, вказаного у додаткових поясненнях відповідача за 22.07.2025р.;
- додаткові письмові пояснення та докази на їх підтвердження відносно того, чому саме, за позицією контролюючого органу, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП» у 2021 році та у 2023 році не відповідало критеріям мікропідприємства, і, якщо Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП» не відповідало цим критеріям у 2021 році та у 2023 році, то критеріям якого підприємства воно відповідало у цей період (малого чи іншого).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №160/17828/25 та призначено наступне підготовче судове засідання на 02.10.2025 року о 13:30 год. 
23.09.2025 року до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких на виконання вимог суду наведено детальний розрахунок грошових зобов`язань, визначених оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням за формою «П» №0119740714 від 06.03.2025р., в розрізі порушень, відповідно до якого зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за три квартали 2024 року відбулося на загальну суму 5 841 094грн за: 1) порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, Н(С)БО 16, через те, що ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» неправомірно віднесено витрати від вартості ремонтних робіт та матеріалів, використаних при їх виконанні робіт, на фінансовий результат, замість збільшення вартості основного засобу на суму проведених ремонтних робіт, тож фінансовий результат на загальну суму 2 170 516грн., в т.ч.: 2023 рік на суму 424 051грн., три квартали 2024 року на суму 1 746 465грн.; 2) порушення п.п.134.1.1, п.134.1 ст.134 ПК України, Н(С)БО 31, через те, що ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» завищено витрати у зв`язку з не проведенням капіталізації відсотків по кредиту на загальну суму 3 670 578 грн., в т.ч. за 2021 рік у сумі 2 596 275грн, 2023 рік у сумі 1 074 303грн. Також відповідачем на виконання вимог ухвали суду надано до цих пояснень фінансову звітність, подану платником до податкового органу за період з 2019 по 2023 року у додатках в електронному вигляді. Крім цього, відповідачем у поданих поясненнях зазначалося, що ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» не відноситься до малих підприємств, відповідає 2 критеріям мікропідприємств згідно з визначенням, зазначеним у Законі №996-XIV. Водночас, відповідно до п.3 ст.55 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання залежно від кількості працюючих та доходів від будь-якої діяльності за рік можуть належати до суб`єктів малого підприємництва, у тому числі до суб`єктів мікропідприємництва, середнього або великого підприємництва. Суб`єктами мікропідприємництва є: юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 10 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 2 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України. Тобто, відповідно до Закону №996- XIV ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» підпадає під визначення мікропідприємства, але не відповідає вимогам Господарського кодексу України щодо критеріїв суб`єктів господарювання стосовно мікропідприємництва, оскільки ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» має обсяг доходу за 2019 рік – 16,9млн.грн, 2020 рік – 26,4млн.грн, 2021 – 72,5млн.грн, 2022 рік – 29,9млн.грн., 2023 рік – 153,7млн.грн.
30.09.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких позивачем висловлено позицію, аналогічну викладеній у позовній заяві та у відповіді на відзив, а також додатково зазначено, що поняття "дохід" та "чистий дохід" є різними видами доходів. Дохід є більш широким поняттям, ніж чистий дохід. Чистий дохід обчислюється від суми доходу, яка завжди більша. Крім того, слід зазначити, що і дохід, і, відповідно, чистий дохід – це виручка саме від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), отже, крім них ще є операційні, фінансові та інші доходи, які виникають не від реалізації (продажу) продукції (товарів, робіт, послуг). При цьому для віднесення платника податків до категорії мікро- чи малого підприємства використовується саме чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), як звітність в Україні. Показники чистого доходу містяться у фінансовій звітності позивача. Так, у Звіті про фінансові результати за 2020 рік (код рядка 2000) "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" міститься прочерк, що означає відсутність у 2020 році чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг). У Звіті про фінансові результати за 2021 рік (код рядка 2000) "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" міститься прочерк, що означає відсутність у 2021 році чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг). У Звіті про фінансові результати за 2022 рік (код рядка 2000) "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" міститься прочерк, що означає відсутність у 2022 році чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг). У Звіті про фінансові результати за 2023 рік (код рядка 2000) "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" вже міститься показник 127 389,00 гривень (3 220 293,00 євро). Межу у 8 мільйонів євро з частини другої статті 2 Закону №996-XIV не перейдено, отже, позивач все ще мікропідприємство. При цьому з Акта перевірки слідує, що перевіркою повноти визначення задекларованих ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» показників у рядку 01 декларації «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків)» визначений за правилами бухгалтерського обліку за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 не встановленого їх заниження. У 2019-2022 роках у фінансовій звітності позивача були відображені інші операційні доходи (рядок 2120 звітів про фінансові результати), що виникли у результаті розрахунків курсових різниць (дохід від купівлі-продажу іноземної валюти, дохід від операційної курсової різниці). Позивач, як зазначено в Акті перевірки, отримував кредити у іноземній валюті від нерезидента. Позаяк цей дохід не є доходом від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) він не є доходом і не чистим доходом в розумінні частини другої статті 2 Закону №996-XIV, а отже, не враховується для визначення критеріїв мікро- чи малого підприємства.
У підготовчому судовому засіданні 02.10.2025 року усною ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа, із занесенням до протоколу судового засідання, витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області додаткові письмові пояснення щодо розбіжності у сумі завищених позивачем витрат у зв`язку із не проведенням капіталізації відсотків по кредиту, яка відповідно до акта перевірки від 07.02.2024р. №498/04-36-07-14-04/40596750 становить 3670303,00грн., а відповідно до поданого відповідачем детального розрахунку грошових зобов`язань, визначених оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням за формою "П" №0119740714 від 06.03.2025р., в розрізі порушень та контрагентів, становить – 3670578,00грн. (різниця 275,00грн.).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу №160/17828/25 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 29.10.2025 року о 13:30 год.
21.10.2025 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача, в яких, зокрема, зазначалося, що Актом перевірки від 07.02.2025 №498/04-36-07-14-04/40596750 зафіксовано порушення ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» пп.134.1.1, п.134.1 ст.134 ПК України, з урахуванням Н(С)БО 31, Н(С)БО 16, внаслідок чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 5 841 094грн, в т.ч. три квартали 2024 року, а саме: 1) ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» неправомірно віднесено витрати від вартості ремонтних робіт та матеріалів, використаних при їх виконанні робіт, на фінансовий результат, замість збільшення вартості основного засобу на суму проведених ремонтних робіт, в порушення пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 ПК України фінансовий результат на суму 2 170 516 грн., в т.ч.: 2023 рік на суму 424 051грн., три квартали 2024 року на суму 1 746 465грн.; 2) ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» завищено витрати у зв`язку з не проведенням капіталізації відсотків по кредиту на загальну суму 3 670 578грн, в т.ч. за 2021 рік у сумі 2 596 275грн, 2023 рік у сумі 1 074 303грн. (на сторінці 8 Акта перевірки помилково зазначена за 2021 рік сума 2 596 000грн, на сторінці 14 Акта та у висновку Акта перевірки зазначені вірні суми – 2 596 275грн). Щодо періоду, в якому встановлено правопорушення, то ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» декларує від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток з 2018 року, яке відповідно до порядку заповнення декларації має вплив на фінансовий результат наступних податкових періодів, а саме: від`ємне значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років відображається у ряд.3.2.4 додатка Різниці, в подальшому відображається у рядку 03 декларації «Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (+, –)». Перевіркою встановлено порушення у 2021 та 2023 роках. Оскільки перевіряємий період ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» з 01.01.2018 по 30.09.2024, податкове повідомлення-рішення форми «П» - зменшення об`єкта оподаткування – винесено по декларації за три квартали 2024 року – останній перевіряємий звітний податковий період.
28.10.2025 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення позивача, в яких, зокрема, зазначалося, що Акт перевірки містить різні суми показників бухгалтерського та податкового обліку позивача, та, відповідно, різні розраховані відповідачем суми завищення витрат позивача. Розбіжність стосується суми нібито завищення витрат через непроведення капіталізації відсотків по кредиту за 2021 рік. На сторінці 8 Акта перевірки зазначена сума 2 596 000 грн, на сторінці 14 – 2 596 275 грн. Відповідач у своїх письмових поясненнях жодним чином не обґрунтовує ці суми, просто обирає найбільшу, заявляючи, що саме більша сума є правильною. При цьому відповідач посилається на те, що вірна правильна сума наведена у розділі "Висновки" Акта перевірки, хоча її там немає. Таким чином, всі пояснення відповідача щодо розбіжностей у Акті перевірки зводяться лише до того, що відповідач просто необґрунтовано заявляє, що один показник правильний, а інший - помилковий. Також в порушення приписів пункту 58.1.1 статті 58 ПК України в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні та у додатку до нього немає детального розрахунку податкового зобов`язання (міститься лише одна сума). Подання пояснень відповідачем на вимогу суду не усуває невідповідність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вимогам статті 58 ПК України, що є ще однією підставою для визнання його протиправним.
У судових засіданнях представник позивача підтримав пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені в ньому та у відповіді на відзив та додаткових письмових поясненнях доводи, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судових засіданнях пред`явлений позов не визнав та заперечував проти його задоволення у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та у додаткових письмових поясненнях.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП» (код ЄДРПОУ 40596750) зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 24.06.2016р., номер запису 15321020000001459, перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області з 24.06.2016р. (номер взяття на облік 151116119393) (Криворізька державна податкова інспекція ГУ ДПС у Дніпропетровській області).
Відповідно до приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77, п.п.69.35-2 ПК України, п.2 ч.1 ст.13 розділу IV, п.п.9-23 розділу VIІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI, у зв`язку із включенням до плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік та наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 02.01.2025 року №16-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП»», наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 24.01.2024 року №556-п «Про продовження строків проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП»» проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП» (код ЄДРПОУ 40596750) з питань додержання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством за період з 01.01.2018 року по 30.09.2024 року.
За результатами проведеної перевірки складено Акт від 07.02.2024 року №498/04-36-07-14-04/40596750 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП» (код ЄДРПОУ 40596750) з питань додержання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством за період з 01.01.2018 по 30.09.2024», відповідно до висновків якого проведеною перевіркою встановлено допущення позивачем порушення приписів, зокрема, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), з урахуванням П(С)БО 31, П(С)БО 16, внаслідок чого ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 5 841 094, 00грн, в т.ч. за три квартали 2024 року.
Вказані висновки Акта перевірки від 07.02.2024 року №498/04-36-07-14-04/40596750 обґрунтовані тим, що перевіркою повноти визначення задекларованих платником податків показників у рядку 02 Декларацій «Фінансовий результат про оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за період 01.01.2018 року по 30.09.2024року встановлено його заниження на загальну суму 5 841 094 грн, в т.ч.: за 2021 рік на суму 2 596 275 грн, за 2023 рік на суму 1 498 354 грн, три квартали 2024 року на суму 1 746 465грн (в т.ч.: 1 квартал - 428 500 грн., 2 квартал - 824 700 грн., 3 квартал 493 265 грн), а саме: 
1) в порушення П(С)БО 16 ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» неправомірно віднесено витрати від вартості ремонтних робіт та матеріалів, використаних при їх виконанні робіт, на фінансовий результат, замість збільшення вартості основного засобу на суму проведених ремонтних робіт, в порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України фінансовий результат на загальну суму 2 170 516 грн., в т.ч.: 2023 рік на суму 424 051 грн., три квартали 2024 року на суму 1 746 465 грн. Так, в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» здійснювало ремонти власних основних засобів, а саме: трансформаторів, які є складовою частиною сонячних електростанцій, за рахунок залучення підрядних організацій. Підрядні роботи з будівництва сонячних електростанцій виконувались підрядним підприємством ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» на підставі укладеного договору. Відповідно до акта вартості устаткування до акта приймання виконаних будівельних робіт №1 за листопад 2019 року вартість трансформаторів силових масляних герметичних 35/0,8кВ 2500кВА, 4 т склала – 6 шт по 509300 грн., 3 шт по 432905грн. ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» укладено Договір про експлуатацію та технічне обслуговування сонячної станції з ТОВ «СОЛАР КЕЙ ЮКРЕЙН» (Виконавець) 17.08.2023 року, відповідно до якого Виконавець надає послуги відповідно до найкращої галузевої практики, Інструкцій з Експлуатації та Технічного обслуговування, Вимог щодо здоров`я, безпеки та довкілля, послуги надаються щомісяця. Згідно з наданими до перевірки дефектними актами, актами виконаних робіт, договорами встановлено, що роботи виконувались на об`єкті сонячна електростанція ГЕА 2 (власні основні фонди). 
До перевірки надано дефектні акти, а саме: від 22.08.2023 року №3 на послуги поточного ремонту трансформаторів; від 12.11.2023 року №4 на послуги з поточного ремонту кабельних ліній та з`єднань. Відповідно до дефектного акта від 22.08.2023 року №3 характер поломки - вихід з ладу трансформаторів, підлягають виконанню наступні роботи: перевезення співробітників для виконання робіт, демонтаж-монтаж трансформатора 2500 кВА на території замовника, транспортні послуги з доставки трансформатора (м. Кривий Ріг - м. Дніпро), завантаження-розвантаження трансформатора із залученням крана на ремонтній базі, азотний захист - заправка азотом, поточний ремонт трансформатора 2500кВА 35/0,8 кв. (2 шт). Дані роботи виконує підрядна організація ТОВ «ГЕЛЛІОН ТРЕЙД». Деталі, що підлягають заміні: трансформатори 2шт. 
На виконання робіт з ТОВ «ГЕЛЛІОН ТРЕЙД» укладено договір від 22.08.2023 №020823 на виконання монтажних та ремонтних робіт, відповідно до якого, ТОВ «ГЕЛЛІОН ТРЕЙД» (Підрядник), предмет договору - Підрядник за завданням Замовника зобов`язується у встановлені строки на свій ризик виконати монтажні та ремонтні роботи трансформаторів Замовника. Загальна вартість Робіт, матеріалів, обладнання, деталей, виробів та конструкцій, необхідних для їх виконання, визначається шляхом додавання всіх сум, вказаних у Специфікаціях, які було укладено Сторонами протягом строку дії Договору. 
До перевірки надано наступні Специфікації: №1 від 29.09.2023 на загальну суму 514200,00грн, в т.ч. ПДВ 85700грн.; №2 від 17.01.2024 на загальну суму 99360грн, в т.ч. ПДВ 16560грн.; №3 від 08.02.2024 на загальну суму 552600грн, в т.ч. ПДВ 92100грн.; №4 від 13.05.2024 на загальну суму 337680грн, в т.ч. ПДВ 56280грн; №5 від 20.06.2024 на загальну суму 531918грн, в т.ч. ПДВ 88653 грн; №6 від 30.08.2024 на загальну суму 60000грн, в т.ч. ПДВ 10000грн. 
До перевірки надано наступні Акти приймання-передачі виконаних робіт за Договором підряду №020823 від 22 серпня 2023: №1 від 01.03.2024 на загальну суму 514200,00грн, в т.ч. ПДВ 85700грн.; №2 від 15.04.2024 на загальну суму 99360грн, в т.ч. ПДВ 16560грн.; №3 від 15.04.2024 на загальну суму 552600грн, в т.ч. ПДВ 92100грн.; №4 від 06.06.2024 на загальну суму 337680грн, в т.ч. ПДВ 56280грн; №5 від 27.09.2024 на загальну суму 531918грн, в т.ч. ПДВ 88653грн; №6 від 27.09.2024 на загальну суму 60000 грн, в т.ч. ПДВ 10000грн. 
В бухгалтерському обліку у 2024 році списання витрат на відображено наступними бухгалтерськими проводками: Дт.23 «Виробництво» Кт.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» -1746465 грн.; Дт.64 «Податковий кредит» Кт.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» -349293 грн.; Дт.26 «Готова продукція» Кт. 23 «Виробництво»; Дт.26 «Виробництво» Кт.901 «Собівартість реалізованої готової продукції»; Дт.901 «Собівартість реалізованої готової продукції» Кт. 79 «Фінансовий результат».
Відповідно до дефектного акта від 12.11.2023 року №4 характер поломки – спрацювання захисного відключення, пробій кінцевих муфт, замикання на землю; підлягають виконанню наступні роботи: випробування кабельних ліній, випробування і вимірювання силових трансформаторів, ревізія та технічне обслуговування Т-адаптерів, заміна кабельних перемичок до силових трансформаторів з установкою кінцевих кабельних муфт і перехідників. Дані роботи виконує підрядна організація ТОВ «СОЛАР КЕЙ ЮКРЕЙН». Деталі, що підлягають заміні: Тадаптер 35кВ - 3компл, кінцева кабельна муфта 35кВ - 3компл, кабель 1*50/25 35 кВ – 10м.
На виконання робіт з ТОВ «СОЛАР КЕЙ ЮКРЕЙН» укладено договір від 12.12.2023 року №1212/23 про надання послуг, відповідно до якого, ТОВ «СОЛАР КЕЙ ЮКРЕЙН» - Виконавець, предмет договору - ремонт електричного устаткування, Виконавець зобов`язується надати послуги з використанням власного обладнання та матеріалів, вартість якого включена до Договірної ціни. Ціна по договору 508860,6грн, в т.ч. ПДВ 84810,10грн.
Акт надання послуг №7 від 29.12.2023 - Послуги із ремонтування електричного устаткування на загальну суму 508 860,6грн, в т.ч. ПДВ 84 810,10 грн.
В бухгалтерському обліку у 2023 році списання витрат на відображено наступними бухгалтерськими проводками: Дт.23 «Виробництво» Кт.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» 424050,5грн.; Дт.64 «Податковий кредит» Кт.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» 84810,1 грн.; Дт.26 «Готова продукція» Кт. 23 «Виробництво»; Дт.26 «Виробництво» Кт.901 «Собівартість реалізованої готової продукції»; Дт.901 «Собівартість реалізованої готової продукції» Кт. 79 «Фінансовий результат».
Крім того, щомісячно списуються у виробництво витрати на технічне обслуговування електростанцій за вересень 2023 року у сумі 688 21,14грн, жовтень 2023 року - 679 997,89грн, листопад 2023 – 671 051,39 грн, грудень 2023 року – 697 246,74грн.
Аналізом наданих до перевірки первинних документів та суті господарських операцій встановлено, що зазначені господарські операції, які обліковувались підприємством як операції з поточного ремонту, фактично є операціями з капітальногого ремонту основних засобів, що використовуються у виробничій діяльності підприємства, у зв`язку з наступним. Капітальний ремонт роботи, спрямовані на повне відновлення ресурсів і характеристик об`єкта шляхом заміни або оновлення його основних частин. У процесі заміни нові частини об`єкта ОЗ можуть бути довговічнішими й економічнішими, ніж старі. У цьому випадку капітальний ремонт приведе до збільшення майбутніх економічних вигід від використання об`єкта ОЗ, а отже, такий ремонт слід уважати поліпшенням і відповідним чином відображати в бухобліку; поліпшення - це роботи з модернізації, модифікації, добудови, дообладнання. реконструкції тощо подібно об`єкту ОЗ, які приводять до збільшення майбутніх економічних вигід, первісно очікуваних від використання об`єкта (у т. ч. збільшення строку його корисної експлуатації) (п. 14 П(С)БО 7). Витрати на капремонт збільшують первісну вартість ремонтованого об`єкта якщо ремонт у майбутньому приведе до збільшення економічної вигоди від використання цього об`єкта. Наприклад, капіталізація матиме місце, якщо в ході капремонту проводиться заміна окремих компонентів (частин) об`єкта ОЗ (двигуна тощо), унаслідок чого збільшується строк експлуатації ОЗ та/або поліпшуються його технічні характеристики. Власне, такий капремонт прирівнюється до поліпшень і відображається в бухобліку за тими самими правилами, що й поліпшення (п. 14, 15 П(С)БО 7; п. 30 Методрекомендацій №561). У разі здійснення ремонту сторонньою організацією, тоді в бухгалтерському обліку будуть такі проведення: Дт 151, 152 - Кт 631 - вартість послуг сторонньої організації з поліпшення об`єкта ОЗ. Згідно з актми виконаних робіт, роботи включають заміну складових частин, відєднання діючих трансформаторів, що вказує на те, що ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» проведено капітальні ремонти трансформаторів, а не поточний. Крім того, характер цих робіт свідчить про необхідне їх віднесення до капітального ремонту, оскільки фактично було поліпшено експлуатаційні показники електроприладів. Поточний ремонт повинен провадитись з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію об`єкта з моменту завершення його будівництва до моменту постановки на черговий капітальний ремонт (реконструкцію). Тобто, поточний ремонт - це підтримання об`єкта в робочому стані, капітальний відновлення експлуатаційних характеристик об`єкта та їх поліпшення. Загальними положеннями П(С)БО 7 «Основні засоби» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року №92 (із змінами та доповненнями) визначено термін «капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи» - це витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення що збільшують (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необортних матеріальних активів, призначених для заміни діючих і устаткування для монтажу), що здійснюється підприємством. Відповідно до п. 14 П(С)БО 7 «Основні засоби»: «... первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта. Залишкова вартість основних засобів зменшується у зв`язку з частковою ліквідацією об`єкта основних засобів...».
В порушення п. 18 П(С)БО 16 ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» неправомірно віднесено витрати від вартості ремонтних робіт та матеріалів на фінансовий результат, замість збільшення вартості основного засобу на загальну суму 2 170 516 грн., в т.ч.: 2023 рік на суму 424 051 грн., три квартали 2024 року на суму 1 746 465грн.
2) також перевіркою встановлено порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), П(С)БО 31, внаслідок чого ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» завищено витрати у зв`язку з не проведенням капіталізації відсотків по кредиту на загальну суму 3 670 303 грн, в т.ч. за 2021 рік у сумі 2 596 000грн, 2023 рік у сумі 1 074 303 грн. Так, бухгалтерський облік фінансових витрат регламентує П(С)БО 31, у пункті 3 якого фінансові витрати визначено як витрати на відсотки та інші витрати підприємства, пов`язані із запозиченнями. Фінансові витрати визнають (п. 4 П(С)БО 31): 
- суб`єкти малого підприємництва – юридичні особи, представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності і юридичні особи, що не займаються підприємницькою діяльністю (крім бюджетних установ) – витратами того звітного періоду, за який їх було нараховано (визнано зобов`язаннями); 
- інші юридичні особи – витратами того звітного періоду, за який їх було нараховано (визнано зобов`язаннями), крім фінансових витрат, які капіталізуються.
Отже, юридичні особи, що не належать до суб`єктів малого підприємництва, на безальтернативній основі капіталізують фінансові витрати. Капіталізація передбачає включення фінансових витрат до собівартості кваліфікаційного активу – активу, який обов`язково потребує суттєвого часу для його створення (п.3 П(С)БО 31). 
ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» здійснює діяльність з виробництва електричної енергії засобами провадження господарської діяльності, які належать підприємству на праві власності та обліковуються на балансі, як об`єкти основних засобів, на підставі технічної документації на електрогенеруюче обладнання. Для здійснення господарської діяльності підприємством було залучено додаткові кошти на підставі договорів позик в іноземній валюті, а саме:
- ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» укладено договір позики з Клін Солар Пауер (Істерн юереп) Лімітед (Великобританія) від 20.08.2019 на отримання позики у сумі 24 500 000 євро. Розмір процентів за користування кожним Траншем 7% річних. Проценти за користування позикою нараховуються щоквартально на поточний рахунок Позичальника, який зазначено в п. 9 цього Договору. Позичальник зобов`язаний повернути суму Позики не пізніше 31 грудня 2034 року. Отримано кошти у загальній сумі 15 185 033 євро по договору: 02.10.2019 - 3200000 євро; 06.11.2019 - 1800000євро; 26.12.2019 - 4303033 євро; 13.02.2020 – 840000євро; 01.04.2020 - 25000євро; 15.04.2020 - 25000євро; 22.04.2020 - 2350000 євро; 09.06.2020 - 100000євро; 28.07.2020 – 149000 євро; 27.08.2020 - 18000євро; 08.09.2020 - 625000євро; 28.07.2021 - 1160000євро; 21.06.2022 - 30000євро; 13.07.2022 - 70000євро; 27.07.2022 - 10000євро; 08.08.2022 - 110000євро; 25.11.2022 - 30000євро; 30.12.2022 - 40000євро; 13.01.2023 - 15000євро; 13.02.2023 - 70000євро; 23.02.2023 - 120000євро; 16.05.2023 - 25000євро; 24.05.2023 - 70000євро;
- ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» укладено договір позики з ТОВ «МЕЙН ГРУП ЮЕРЕП» (Кіпр) від 18.04.2019 на отримання позики у сумі 450 000 євро. Відсотки за користування Позикою складають 8% річних. Відсотки за користування позикою нараховуються щоквартально з дати зарахування Позики або її частки на поточний рахунок Позичальника до дати списання Позики або її частки на поточний рахунок Позичальника, із розрахунку фактичної суми заборгованості та фактичного строку користування. Відсотки підлягають сплаті одночасно з поверненням всієї суми Позики у строк, передбачений п.4.1 цього Договору. Позичальник зобов`язаний повернути суму Позики не пізніше 15 квітня 2021 року. Отримано кошти у загальній сумі 278 630,24євро по договору: 10.06.2019 - у сумі 119816євро; 10.06.2019 - у сумі 147752євро; 25.06.2019 - у сумі 11062,24євро;
- ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» укладено договір про відступлення права вимог від 27.06.2019, відповідно до якого ТОВ «МЕЙН ГРУП ЮЕРЕП» (Кіпр) - Цедент (Позикодаведь), Клін Солар Пауер (Істерн юереп) Лімітед (Великобританія) - Цесіонарій (Новий Позикодавець), ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» - Позичальник або Боржник. Відповідно до пп.5.1.4 загальний розмір Дебіторської заборгованості на дату підписання цього договору дорівнює 278 630,24 євро, що складається з основної суми позики в сумі 278 630,24євро, при цьому проценти за користування позикою нараховані не були, штрафні санкції не застосовуються, враховуючи, що станом на дату укладання цього договору строк повернення за Вторинним договором позики ще не настав. Цей договір набирає чинності з дати підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків.
Відповідно до вищезазначених договорів ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» нараховує відсотки та відображає проведенням ДП 951 «Відсотки за кредит» КТ 6841 «Розрахунки за нарахованими відсотками» або КТ 551 «Інші довгострокові зобов`язання». Згідно з ПСБО 31, пункт 4, фінансові витрати не капіталізуються суб`єктами мікропідприємства, а визнаються фінансовими витратами. ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» має обсяг доходу за 2019 рік – 16,9тис.грн, 2020 рік – 26,4тис.грн, 2021 рік – 72,5тис.грн, 2022 рік – 29,9тис.грн.
Капіталізація передбачена і на ті фінансові витрати, які пов`язані зі створенням (придбанням, будівництвом, виготовленням, вирощуванням) кваліфікаційних активів. Такими визнаються активи, які потребують значного (понад 3 місяці) часу на їх створення (п.1.6 Методичних рекомендацій №1300). Визначення кваліфікаційного активу містить елемент суб`єктивності, а також рекомендаційного характеру. Тому підприємство має право визначати інший період, фіксуючи його в обліковій політиці. Згідно з п.14.3 облікової політики підприємства «Кваліфікаційним активом визнавати актив, який обов`язково потребує суттєвого часу для його створення. Суттєвим часом вважати час, що становить більше шести місяців».
Сонячна електростанція побудована у 2019 році та віднесена на основні засоби, введена в експлуатацію в грудні 2019 року. Декларація готовності об`єкту до експлуатації від 02.12.2019р. (Номер документа: ДП 141193361712), декларація готовності об`єкта до експлуатації від 02.12.2019р. (Номер документа: ДП 141193361683). Амортизацію почали нараховувати з 2023 року, після початку генерації електроенергії. Тобто, відсутній кваліфікаційний актив під будівництво сонячних електростанцій, оскільки згідно з документацією та Декларацією ДАБІ становить менше 6 місяців – в 2019 році розпочиналось будівництво і в грудні 2019 року введено в експлуатацію. Крім того, в 2019, 2020, 2022 роках ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» підходить під критерії мікропідприємства, крім 2021 року, 2023 року. 
У період з 2019 року по 2023 роки проводились роботи, пов`язані з підключенням сонячних електростанцій до мережі ДТЕК. За рахунок запозичених коштів в 2019 році та 2020 році було зроблено попередню оплату за послуги з нестандартного підключення АТ «ДТЕК». А також здійснено інші платежі за послуги, які необхідні для здійснення підключення електростанцій до мережі.
Відповідно до банківських виписок ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» по договору позики з «МЕЙН ГРУП ЮЕРЕП» отримало 10.06.2019 частину позики у сумі 267 568євро. та 25.06.2019 року частину позики у сумі 11 062,24 євро.
10.06.2019 підприємство здійснює продаж валюти у сумі 80237,4євро та отримує 384 655,53 грн. 25.06.2019 підприємство здійснює продаж валюти у сумі 152 500 євро та отримує 4 541 450грн.
25.06.2019 отримані позикові кошти було перераховано АТ «ДТЕК» (код 23359034) двома платіжними дорученнями у сумі 2 242 332 грн та 1 352 160грн (загальна сума 3 594 492грн) з призначенням платежу: «Авансовий платіж за приєднання до електричних мереж, згідно Дог. №0050071849 від 24.12.18, зг.рах.№95168387 від 15.03.19, у т.ч. ПДВ 20% - 373722,00грн», «Авансовий платіж за приєднання до електричних мереж, згідно Дог.№0050078372 від 07.12.18, зг.рах. №95178242 від 15.03.19, у т.ч. ПДВ 20% - 225360,00грн» відповідно.
Відповідно до банківських виписок ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» по договору позики з «КЛІН СОЛАР ПАУЕР (ІСТЕРН ЮЕРЕП) ЛІМІТЕД» отримало 22.04.2020 року частину позики у сумі 2 350 000євро.
23.04.2020 підприємство здійснює продаж валюти у сумі 2 000 000 євро та отримує 58 140 000грн.
24.04.2020 отримані позикові кошти було перераховано АТ «ДТЕК» (код 23359034) двома платіжними дорученнями у сумі 17 944 560грн та 25 943 784грн (загальна сума 43 888 344грн) з призначенням платежу: «Авансовий платіж за приєднання до електричних мереж, згідно Дог. № 0050078372 від 07.12.18, зг.рах. №95286514 від 16.03.20, у т.ч. ПДВ 20% - 2990760,00грн», «Авансовий платіж за приєднання до електричних мереж, згідно Дог. №0050071849 від 24.12.18, зг.рах. №95288202 від 16.03.20, у т.ч. ПДВ 20% - 4323964,00грн» відповідно.
В бухгалтерському обліку операції з надання попередніх оплат відображено наступним чином: Д-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» К-т 311 «Поточні рахунки в національній валюті» 2019 рік у сумі 3 594 492 грн, 2020 рік - 43 888 344 грн. Станом на 31.12.2020 року дебіторська заборгованість АТ «ДТЕК» складала 47482836грн.
Акти виконаних робіт від АТ «ДТЕК» (послуга з нестандартного приєднання до електричних мереж системи розподілу): 31 жовтня 2022 року №150801456 на загальну суму 19 296 720грн, в т.ч. ПДВ 3 216 120грн; 29 березня 2023 року №150801435 на загальну суму 28 186 116 грн, в т.ч. ПДВ 4 697 686грн.
При цьому в бухгалтерському обліку підприємства ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» операції зі створення капітальних інвестицій до введення в експлуатацію об`єктів основних засобів «Підключення 23га» та «Підключення 40га» відображено на рахунку 1522. Згідно з наданими первинними документами у ході проведення документальної планової виїзної перевірки об`єкт «Підключення 23га» та «Підключення 40га» введено в експлуатацію у 2023 році відповідно до наказів, а саме: від 20.02.2023 №01-200223 «Підключення 23га» (ГЕА 1), інвентарний номер 10310003, первісна вартість 20 178 592,32грн (без ПДВ); від 08.06.2023 №01-080623 «Підключення 40га» (ГЕА 2), інвентарний номер 10310004, первісна вартість 30 560 477,33грн (без ПДВ).
Таким чином, об`єкти основних фондів – Підключення 23га та Підключення 40га, підлягають під визначення кваліфікаційного активу у 2021 році та у 2023 році до моменту введення в експлуатацію, оскільки створювались більше 6 місяців. За користування позиченими під відсоток грошовими коштами підприємство нараховувало відсотки з 2019 року (з першої авансової суми). 
За період з 01.01.2021 по 31.12.2021 ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» та з 01.01.2023 по 019.02.2023 по об`єкту Підключення 23га (ГЕА 1) та з 01.01.2023 по 07.06.2023 по об`єкту Підключення 40га (ГЕА 2) нараховувались відсотки на суми отриманих позик від нерезидентів та використаних в оплату за надані послуги або попередню оплату за послуги, пов`язані зі створенням об`єктів Підключення 23га (ГЕА 1) та Підключення 40га (ГЕА 2). 
Враховуючи вищевикладене, ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» повинно було відсотки, нараховані за користування позиками у сумі сплачених авансових платежів, відносити на вартість кваліфікаційного активу, а не на фінансові витрати. Таким чином, у зв`язку з не проведенням капіталізації відсотків по кредиту в порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, П(С)БО 31 ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» завищено витрати на загальну суму 3 670 578грн, в т.ч. за 2021 рік у сумі 2 596 275грн, 2023 рік у сумі 1 074 303грн.
На підставі Акта перевірки від 07.02.2024 року №498/04-36-07-14-04/40596750 ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «П» від 06.03.2025 року №0119740714, яким ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 5 841 094,00 грн.
24.03.2025 року ТОВ «ГЕО СОЛАР ГРУП» оскаржило податкове повідомлення-рішення форми «П» від 06.03.2025 року №0119740714 в адміністративному порядку шляхом подання скарги №01-24032025 (вх.№13014/6 від 24.03.2025 року) до Державної податкової служби України. 
Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги №14508/6/99-00-06-01-06 від 21.05.2025 року вищевказане податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 06.03.2025 №0119740714 залишено без змін, а скарга ТОВ «ГЕО СОЛАР ГРУП» – без задоволення.
Не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з означеним позовом про його скасування до суду.
Розглядаючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України, тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Відповідно до абз.1, 2 п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.2 ст.44 ПК України встановлено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Пунктом 135.1 статті 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 ПК України з урахуванням положень вказаного Кодексу.
Пунктом 138.1 статті 138 ПК України визначено, що фінансовий результат до оподаткування збільшується:
- на суму нарахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
- на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів та/або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
- на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів та/або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;
- на суму залишкової вартості окремого об`єкта невиробничих основних засобів та/або невиробничих нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;
- на суму витрат на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів чи невиробничих нематеріальних активів, віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (далі – Закон №996-XIV).
Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону №996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Частиною 2 статті 6 Закону №996-XIV передбачено, що регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку та аудиту, затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку в державному секторі, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності відображені у Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку №16 «Витрати», затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року за №318, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248 (далі – П(С)БО 16 «Витрати»).
Як передбачено пунктами 6, 7 П(С)БО 16 «Витрати», витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. 
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Згідно з п.18 П(С)БО 16 «Витрати» до адміністративних витрат відносяться такі загальногосподарські витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: загальні корпоративні витрати (організаційні витрати, витрати на проведення річних зборів, представницькі витрати тощо); витрати на службові відрядження і утримання апарату управління підприємством та іншого загальногосподарського персоналу; витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів загальногосподарського використання (операційна оренда, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона); винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо); витрати на зв`язок (поштові, телеграфні, телефонні, телекс, факс тощо); амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання; витрати на врегулювання спорів у судових органах; податки, збори та інші передбачені законодавством обов`язкові платежі (крім податків, зборів та обов`язкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг); плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків, а також витрати, пов`язані з купівлею-продажем валюти; інші витрати загальногосподарського призначення.
Пунктом 20 П(С)БО 16 «Витрати» визначено, що до інших операційних витрат включаються: витрати на дослідження та розробки відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 «Нематеріальні активи»; собівартість реалізованих виробничих запасів, яка для цілей бухгалтерського обліку складається з їх облікової вартості та витрат, пов`язаних з їх реалізацією; сума безнадійної дебіторської заборгованості та відрахування до резерву сумнівних боргів; втрати від операційної курсової різниці (тобто від зміни курсу валюти за операціями, активами і зобов`язаннями, що пов`язані з операційною діяльністю підприємства); втрати від знецінення запасів; нестачі й втрати від псування цінностей; визнані штрафи, пеня, неустойка; витрати на утримання об`єктів соціально-культурного призначення; інші витрати операційної діяльності.
За визначенням, наведеним у пункті 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року №92 (далі - П(С)БО 7 «Основні засоби»), капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи - витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.
Пункти 14, 15 П(С)БО 7 «Основні засоби» визначають, що первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта. Залишкова вартість основних засобів зменшується у зв`язку з частковою ліквідацією об`єкта основних засобів.
Витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.
При цьому слід відмітили, що у чинному законодавстві України відсутнє нормативне визначення поняття модернізації та ремонту.
Водночас, пунктом 30 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30 вересня 2003 року №561, визначено, що рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе в майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат. Зокрема, заміна окремих важливих компонентів (частин) основних засобів (двигунів тощо) може бути відображена як заміна об`єкта основних засобів, якщо термін корисного використання такої частини відрізняється від терміну корисного використання основних засобів, до яких належить цей компонент. У цьому випадку заміна такого компонента відображається капітальними інвестиціями у придбання нового об`єкту основних засобів і списанням заміненого об`єкту. Витрати на поліпшення основних засобів для відновлення майбутніх економічних вигод, очікуваних від їх використання, визнаються капітальними інвестиціями за умови, що балансова вартість активу не перевищує суми його очікуваного відшкодування.
За положеннями пунктів 31, 32, 33 Методичних рекомендацій №561 витрати на капітальний ремонт об`єктів основних засобів визнаються витратами звітного періоду. Такі витрати можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо витрати на значний огляд і капітальний ремонт можуть бути ідентифіковані з окремою замортизованою частиною (компонентом) основних засобів. Витрати на ремонт можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо ціна придбання активу вже відображає зобов`язання (необхідність) підприємства здійснити в майбутньому витрати для приведення активу до стану, в якому він придатний для використання. Наприклад, у разі придбання будівлі, яка потребує ремонту, витрати на ремонт приймаються на збільшення первісної вартості цієї будівлі до суми, яка може бути відшкодована від використання будівлі в майбутньому.
Вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом.
Прикладами такого поліпшення є: а) модифікація, модернізація об`єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності; б) заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг); в) впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дозволить зменшити первісно оцінені виробничі витрати; г) добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання.
Витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.
З аналізу наведених правових положень слідує, що в бухгалтерському обліку заходи на поліпшення та ремонт основних засобів можуть відображатися по-різному. Насамперед, враховується характер проведення останніх та вплив на первісну вартість та первісно очікувані майбутні економічні вигоди від використання цього об`єкта.
Так, витрати, які здійснюються для підтримки об`єкта в робочому стані й отримання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигід від його використання включаються до складу витрат поточного періоду на підставі акта виконаних робіт.
В той же час, у разі якщо за наслідками понесених витрат на ремонтні роботи відбулось поліпшення основного засобу, внаслідок чого, зокрема, зростає очікуваний термін корисного використання такого об`єкта, такі витрати слід відносити до капітальних інвестицій. Аналогічними є наслідки і у разі, якщо відбувається заміна окремого важливого компонента (частини) основного засобу, термін корисного використання якого відрізняється від терміну корисного використання такого основного засобу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 березня 2024 року у справі №640/12797/22 (адміністративне провадження №К/990/25844/23).
Також у постанові від 10 квітня 2020 року (справа №1440/1967/18) Верховний Суд вказав, що саме керівник підприємства з урахуванням результатів аналізу поточної ситуації і їх істотності вирішує як класифікувати видатки. Тобто, керівництво підприємства визначає, які роботи вважаються поліпшенням об`єкта основних засобів, а які пов`язані з підтримкою їх в робочому стані. Залежно від цього видатки відображаються або як капітальні інвестиції з наступним збільшенням первісної вартості об`єкта основних засобів, або як видатки поточного періоду. Саме вид фактично здійсненого поліпшення визначає порядок обліку витрат підприємства на проведення такого. З наведеного випливає, що проведення поліпшення об`єкта передбачає вдосконалення конструкції, що забезпечує підвищення продуктивності об`єкта, який модернізується, сприяє розширенню його технологічних можливостей, досягненню економії ресурсів, покращення умов праці тощо. Здійснення ж ремонту полягає у частковому відновленні окремих об`єктів для підтримання їх робочому стані.
Слід зауважити, що проведення капітального ремонту саме по собі не свідчить про необхідність автоматичної капіталізації понесених у такому випадку витрат. Необхідність капіталізації пов`язується саме із впливом проведеного ремонту на вартість основного засобу, період його експлуатації та взагалі можливість останньої без проведення ремонтних робіт.
У постанові від 22 червня 2020 року у справі №640/20205/18, а також у постанові від 01 квітня 2021 року у справі №640/4693/19 Верховний Суд, підтримуючи позицію, викладену у постанові від 10 квітня 2020 року, зазначив, що право керівника підприємства на класифікацію витрат (поточні чи капітальні) не можна вважати таким, що є дискреційним. Така класифікація витрат має здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства та встановленого порядку ведення бухгалтерського обліку.
У справі, що розглядається, судом встановлено, що ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» здійснювало ремонти власних основних засобів, а саме: трансформаторів, які є складовою частиною сонячних електростанцій, за рахунок залучення підрядних організацій. 
Підрядні роботи з будівництва сонячних електростанцій виконувались підрядним підприємством ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» на підставі укладеного договору. Відповідно до акта вартості устаткування до акта приймання виконаних будівельних робіт №1 за листопад 2019 року вартість трансформаторів силових масляних герметичних 35/0,8кВ 2500кВА, 4 т склала – 6 шт по 509300 грн., 3 шт по 432905грн. 
ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» укладено Договір про експлуатацію та технічне обслуговування сонячної станції з ТОВ «СОЛАР КЕЙ ЮКРЕЙН» (Виконавець) 17.08.2023 року, відповідно до якого Виконавець надає послуги відповідно до найкращої галузевої практики, Інструкцій з Експлуатації та Технічного обслуговування, Вимог щодо здоров`я, безпеки та довкілля, послуги надаються щомісяця.
Згідно з дефектними актами, актами виконаних робіт, договорами встановлено, що роботи виконувались на об`єкті сонячна електростанція ГЕА 2 (власні основні фонди). 
Як слідує з Акта перевірки, до перевірки позивачем було надано дефектні акти, а саме: від 22.08.2023 року №3 на послуги поточного ремонту трансформаторів; від 12.11.2023 року №4 на послуги з поточного ремонту кабельних ліній та з`єднань.
Відповідно до дефектного акта від 22.08.2023 року №3 характер поломки - вихід з ладу трансформаторів, підлягають виконанню наступні роботи: перевезення співробітників для виконання робіт, демонтаж-монтаж трансформатора 2500 кВА на території замовника, транспортні послуги з доставки трансформатора (м. Кривий Ріг - м. Дніпро), завантаження-розвантаження трансформатора із залученням крана на ремонтній базі, азотний захист - заправка азотом, поточний ремонт трансформатора 2500кВА 35/0,8 кв. (2 шт). Дані роботи виконує підрядна організація ТОВ «ГЕЛЛІОН ТРЕЙД». Деталі, що підлягають заміні: трансформатори 2шт. 
На виконання робіт з ТОВ «ГЕЛЛІОН ТРЕЙД» укладено договір від 22.08.2023 №020823 на виконання монтажних та ремонтних робіт, відповідно до якого, ТОВ «ГЕЛЛІОН ТРЕЙД» (Підрядник), предмет договору - Підрядник за завданням Замовника зобов`язується у встановлені строки на свій ризик виконати монтажні та ремонтні роботи трансформаторів Замовника. Загальна вартість Робіт, матеріалів, обладнання, деталей, виробів та конструкцій, необхідних для їх виконання, визначається шляхом додавання всіх сум, вказаних у Специфікаціях, які було укладено Сторонами протягом строку дії Договору. 
До перевірки надано наступні Специфікації: №1 від 29.09.2023 на загальну суму 514200,00грн, в т.ч. ПДВ 85700грн.; №2 від 17.01.2024 на загальну суму 99360грн, в т.ч. ПДВ 16560грн.; №3 від 08.02.2024 на загальну суму 552600грн, в т.ч. ПДВ 92100грн.; №4 від 13.05.2024 на загальну суму 337680грн, в т.ч. ПДВ 56280грн; №5 від 20.06.2024 на загальну суму 531918грн, в т.ч. ПДВ 88653 грн; №6 від 30.08.2024 на загальну суму 60000грн, в т.ч. ПДВ 10000грн. 
До перевірки надано наступні Акти приймання-передачі виконаних робіт за Договором підряду №020823 від 22 серпня 2023: №1 від 01.03.2024 на загальну суму 514200,00грн, в т.ч. ПДВ 85700грн.; №2 від 15.04.2024 на загальну суму 99360грн, в т.ч. ПДВ 16560грн.; №3 від 15.04.2024 на загальну суму 552600грн, в т.ч. ПДВ 92100грн.; №4 від 06.06.2024 на загальну суму 337680грн, в т.ч. ПДВ 56280грн; №5 від 27.09.2024 на загальну суму 531918грн, в т.ч. ПДВ 88653грн; №6 від 27.09.2024 на загальну суму 60000 грн, в т.ч. ПДВ 10000грн. 
Позивачем в бухгалтерському обліку у 2024 році списання витрат на відображено наступними бухгалтерськими проводками: Дт.23 «Виробництво» Кт.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - 1746465 грн.; Дт.64 «Податковий кредит» Кт.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» -349293 грн.; Дт.26 «Готова продукція» Кт. 23 «Виробництво»; Дт.26 «Виробництво» Кт.901 «Собівартість реалізованої готової продукції»; Дт.901 «Собівартість реалізованої готової продукції» Кт. 79 «Фінансовий результат».
Відповідно до дефектного акта від 12.11.2023 року №4 характер поломки – спрацювання захисного відключення, пробій кінцевих муфт, замикання на землю; підлягають виконанню наступні роботи: випробування кабельних ліній, випробування і вимірювання силових трансформаторів, ревізія та технічне обслуговування Т-адаптерів, заміна кабельних перемичок до силових трансформаторів з установкою кінцевих кабельних муфт і перехідників. Дані роботи виконує підрядна організація ТОВ «СОЛАР КЕЙ ЮКРЕЙН». Деталі, що підлягають заміні: Т-адаптер 35кВ - 3компл, кінцева кабельна муфта 35кВ - 3компл, кабель 1*50/25 35 кВ – 10м.
На виконання робіт з ТОВ «СОЛАР КЕЙ ЮКРЕЙН» укладено договір від 12.12.2023 року №1212/23 про надання послуг, відповідно до якого, ТОВ «СОЛАР КЕЙ ЮКРЕЙН» - Виконавець, предмет договору - ремонт електричного устаткування, Виконавець зобов`язується надати послуги з використанням власного обладнання та матеріалів, вартість якого включена до Договірної ціни. Ціна по договору 508860,6грн, в т.ч. ПДВ 84810,10грн.
Акт надання послуг №7 від 29.12.2023 - Послуги із ремонтування електричного устаткування на загальну суму 508 860,6грн, в т.ч. ПДВ 84 810,10 грн.
В бухгалтерському обліку у 2023 році списання витрат на відображено наступними бухгалтерськими проводками: Дт.23 «Виробництво» Кт.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» 424050,5грн.; Дт.64 «Податковий кредит» Кт.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» 84810,1 грн.; Дт.26 «Готова продукція» Кт. 23 «Виробництво»; Дт.26 «Виробництво» Кт.901 «Собівартість реалізованої готової продукції»; Дт.901 «Собівартість реалізованої готової продукції» Кт. 79 «Фінансовий результат».
Крім того, щомісячно списуються у виробництво витрати на технічне обслуговування електростанцій за вересень 2023 року у сумі 688 21,14грн, жовтень 2023 року - 679 997,89грн, листопад 2023 – 671 051,39 грн, грудень 2023 року – 697 246,74грн.
Суд звертає увагу на те, що ані в акті перевірки, ані у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях відповідачем не ставиться під сумнів дійсність первинних бухгалтерських документів та реальність господарських операцій між позивачем та підрядниками, якими здійснювалися вищевказані ремонтні роботи. 
Поряд з цим, встановлено, що ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» здійснює діяльність з виробництва електричної енергії засобами провадження господарської діяльності, які належать підприємству на праві власності та обліковуються на балансі, як об`єкти основних засобів, на підставі технічної документації на електрогенеруюче обладнання. З 2018 року діяльність підприємства була спрямована на створення умов для будівництва та безпосередньо будівництво сонячних електростанцій на 2 земельних ділянках, що розташовані за межами населеного пункту на території Карпівської сільської ради, Дніпропетровської обл., Широківського району з кадастровими номерами: 1225886600:14:001:0165, загальною площею 23,0000 га та 1225886600:14:001:0166, загальною площею 40,0000 га, згідно Договорам оренди землі № 02/ОЗ-Б-18 та 03/ОЗ-Б-18 від 01 серпня 2018р. Сонячна електростанція побудована у 2019 році та віднесена на основні засоби, введена в експлуатацію в грудні 2019 року. Декларація готовності об`єкту до експлуатації від 02.12.2019р. (Номер документа: ДП 141193361712), Декларація готовності об`єкта до експлуатації від 02.12.2019р. (Номер документа: ДП 141193361683). Амортизацію почали нараховувати з 2023 року, після початку генерації електроенергії.
З вищенаведеного слідує, що ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» здійснював ремонти власних основних засобів - трансформаторів, які є складовою частиною сонячних електростанцій, і такі ремонтні роботи були спрямовані на часткове відновлення цих трансформаторів для підтримання їх у робочому стані (азотний захист - заправка азотом, поточний ремонт трансформатора, випробування кабельних ліній, випробування і вимірювання силових трансформаторів, ревізія та технічне обслуговування Т-адаптерів, заміна кабельних перемичок до силових трансформаторів з установкою кінцевих кабельних муфт і перехідників), а не на заміну цих складових частин сонячних електростанцій, які обліковується у позивача.
Отже, ремонт трансоформаторів здійснювався позивачем для підтримання їх в придатному для використання стані або відновлення їх робочого ресурсу, що в кінцевому результаті жодним чином не вплинуло на збільшення майбутніх економічних вигод. 
Ураховуючи наведені правові норми та встановлені у цій справі обставини, суд доходить висновку, що проведені ремонтні роботи складових частин сонячних електростанцій – трансформаторів, за їх характером належать саме до поточного ремонту та були придбані позивачем з метою підтримання таких трансформаторів в робочому стані, тобто такі ремонтні роботи не збільшували первісної вартості основних засобів і, відповідно, не є капітальними інвестиціями, у зв`язку з чим висновок контролюючого органу про безпідставне віднесення позивачем до складу витрат коштів, витрачених на ремонт основних засобів, є необґрунтованим, тим більше, що відповідачем, в свою чергу, не підтверджено належними й допустимими доказами те, що роботи з вказаного ремонту носили ознаки модернізації, модифікації, добудови, дообладнання або реконструкції та призводили до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта. 
Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність висновків відповідача про порушення позивачем приписів П(С)БО 16 ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» та неправомірне віднесення витрат від вартості ремонтних робіт та матеріалів, використаних при їх виконанні робіт, на фінансовий результат, замість збільшення вартості основного засобу на суму проведених ремонтних робіт, та в порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України фінансовий результат на загальну суму 2 170 516 грн., в т.ч.: 2023 рік на суму 424 051 грн., три квартали 2024 року на суму 1 746 465 грн.
Щодо висновків контролюючого органу про порушення позивачем приписів п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, П(С)БО 31, внаслідок чого ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» завищено витрати у зв`язку з не проведенням капіталізації відсотків по кредиту на загальну суму 3 670 303 грн, в т.ч. за 2021 рік у сумі 2 596 000грн, 2023 рік у сумі 1 074 303 грн., суд зазначає таке.
Питання визнання фінансових витрат регулюються Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 31 «Фінансові витрати» (далі – НП(С)БО 31), яке затверджено наказом Міністерства фінансів України 28.04.2006 року №415.
Відповідно до пункту 1 НП(С)БО 31 це Положення (стандарт) визначає методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про фінансові витрати та її розкриття у фінансовій звітності.
У пункті 3 НП(С)БО 31 наведено визначення термінів, що вживаються у ньому, згідно з якими зокрема:
фінансові витрати – витрати на проценти та інші витрати підприємства, пов`язані із запозиченнями;
запозичення – позики, векселі, облігації, а також інші види короткострокових і довгострокових зобов`язань, на які нараховуються відсотки;
капіталізація фінансових витрат – включення фінансових витрат до собівартості кваліфікаційного активу;
кваліфікаційний актив – актив, який обов`язково потребує суттєвого часу для його створення.
За приписами п.4 НП(С)БО 31 (тут і далі - в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) фінансові витрати визнаються:
- юридичними особами, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визнані мікропідприємствами, малими підприємствами, непідприємницькими товариствами, а також представництвами іноземних суб`єктів господарської діяльності – витратами того звітного періоду, за який вони були нараховані (визнані зобов`язаннями);
- іншими юридичними особами витратами того звітного періоду, за який вони були нараховані (визнані зобов`язаннями), крім фінансових витрат, які капіталізуються.
Відповідно до п.5 НП(С)БО 31 капіталізація фінансових витрат застосовується лише до суми тих фінансових витрат, яких можна було б уникнути, якби не здійснювались витрати на створення кваліфікаційного активу. Витрати на створення кваліфікаційного активу для цілей капіталізації включають лише витрати, для здійснення яких сплачуються грошові кошти, передаються інші активи або приймаються зобов`язання з нарахуванням відсотків. Витрати на створення кваліфікаційного активу для цілей капіталізації зменшуються на суму будь-яких отриманих проміжних виплат та цільового фінансування, безпосередньо пов`язаних зі створенням кваліфікаційного активу.
Згідно з пунктом 6 НП(С)БО 31 у разі безпосереднього позичання коштів з метою створення кваліфікаційного активу сумою фінансових витрат, що підлягає включенню до собівартості кваліфікаційного активу, є фактичні, визнані у звітному періоді, фінансові витрати, які пов`язані з цим запозиченням (за вирахуванням доходу від тимчасового фінансового інвестування запозичених коштів).
Судом встановлено, що для здійснення господарської діяльності ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» було залучено додаткові кошти на підставі договорів позик в іноземній валюті. Відповідно до вищезазначених договорів ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» нараховує відсотки та відображає проведенням ДП 951 «Відсотки за кредит» КТ 6841 «Розрахунки за нарахованими відсотками» або КТ 551 «Інші довгострокові зобов`язання».
Як слідує з акта перевірки, висновки контролюючого органу про порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на те, що позивачем було віднесено до суми фінансових витрат грошові кошти, а саме: відсотки за кредитом, які в свою чергу, на думку відповідача, відповідно до п.4 НП(С)БО 31 підлягають капіталізації, чим було занижено фінансовий результат до оподаткування.
Судом встановлено, що позивач не заперечує укладення кредитних договорів, а також відображення нарахованих за ними відсотків проведенням ДП 951 «Відсотки за кредит» КТ 6841 «Розрахунки за нарахованими відсотками» або КТ 551 «Інші довгострокові зобов`язання» (віднесення на фінансові витрати), водночас, при обґрунтуванні позовних вимог наголошує, що фінансові витрати, відсотки, нараховані та сплачені позивачем за користування цими кредитами, капіталізації не підлягають у розумінні приписів п.4 НП(С)БО 31, оскільки ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» є мікропідприємством та малим підприємством у 2021 та 2023 роках, відповідно.
Так, з вищенаведеного змісту п.4 НП(С)БО 31 слідує, що банківські відсотки або відображаються у складі фінансових витрат звітного періоду, або капіталізуються, тобто включають до собівартості кваліфікаційних активів. 
При цьому вибір потрібного варіанту обліку фінансових витрат залежить від виду підприємства. 
Якщо підприємство відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, визнано мікропідприємством, малим підприємством, його фінансові витрати капіталізації не підлягають.
Разом з цим, ч.2 ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (далі – Закон №996-XIV) (в редакції, чинній станом на 2021 рік) передбачено, що для цілей цього Закону підприємства (крім бюджетних установ) можуть належати до мікропідприємств, малих, середніх або великих підприємств.
Мікропідприємствами є підприємства, показники яких на дату складання річної фінансової звітності за рік, що передує звітному, відповідають щонайменше двом із таких критеріїв:
балансова вартість активів - до 350 тисяч євро;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - до 700 тисяч євро;
середня кількість працівників - до 10 осіб.
Малими є підприємства, які не відповідають критеріям для мікропідприємств та показники яких на дату складання річної фінансової звітності за рік, що передує звітному, відповідають щонайменше двом із таких критеріїв:
балансова вартість активів - до 4 мільйонів євро;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - до 8 мільйонів євро;
середня кількість працівників - до 50 осіб.
Якщо підприємство однієї з наведених категорій за показниками річної фінансової звітності протягом двох років поспіль не відповідає наведеним критеріям, воно відноситься до відповідної категорії підприємств.
Для визначення відповідності критеріям, встановленим у євро, застосовується офіційний курс гривні щодо іноземних валют (середній за період), розрахований на підставі курсів Національного банку, що встановлювалися для євро протягом відповідного року.
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону №996-XIV (в редакції, чинній станом на 2023 рік) для цілей цього Закону підприємства (крім бюджетних установ) можуть належати до таких категорій підприємств - мікропідприємств, малих, середніх або великих підприємств.
Мікропідприємствами є підприємства, показники яких на дату складання річної фінансової звітності за рік, що передує звітному, відповідають щонайменше двом із таких критеріїв:
балансова вартість активів - до 350 тисяч євро включно;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - до 700 тисяч євро включно;
середня кількість працівників - до 10 осіб включно.
Малими є підприємства, які не відповідають критеріям для мікропідприємств та показники яких на дату складання річної фінансової звітності за рік, що передує звітному, відповідають щонайменше двом із таких критеріїв:
балансова вартість активів - до 4 мільйонів євро включно;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - до 8 мільйонів євро включно;
середня кількість працівників - до 50 осіб включно.
Якщо підприємство однієї з наведених категорій за показниками річної фінансової звітності протягом двох років поспіль не відповідає наведеним критеріям, воно відноситься до відповідної категорії підприємств.
Для визначення відповідності критеріям, встановленим у євро, застосовується офіційний курс гривні до іноземних валют (середній за період), розрахований на підставі офіційних валютних курсів Національного банку України, що встановлювалися для євро протягом відповідного року.
Отже, для визначення того, чи був позивач мікропідприємством та малим підприємством, слід проаналізувати його показники кількості працівників та показників чистого доходу за період 2021,2023 роки, бо, відповідно до Акта перевірки саме за ці періоди контролюючий орган дійшов висновку про невідповідність позивача критеріям суб`єкта мікропідприємництва. Факт відповідності позивача критеріям суб`єкта мікропідприємництва у 2019, 2020, 2022 роках контролюючим органом не заперечується, про що безпосередньо вказано в Акті перевірки.
Щодо спірних періодів судом встановлено наступне.
Як слідує з Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, поданих ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» у 2021, 2023 роках, у всіх цих Податкових розрахунках у рядку 10 "Штатна чисельність працівників (показники кількості працівників зазначаються в цілих одиницях)" та у рядку 101 "Середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період" зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників не перевищувала 4 особи.
Таким чином, критерій кількості працівників для відповідності категорії мікропідприємства та категорії малого підприємства позивачем у 2021, 2023 роках дотримано.
Щодо чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), то, як слідує з позовної заяви, до 2023 року позивач такого чистого доходу взагалі не мав, позаяк відбувалося будівництво сонячних електростанцій та їх підключення до мереж, а генерація електроенергії та її продаж почалися лише в 2023 році.
Так, відповідно до Звіту про фінансові результати за 2021 рік (код рядка 2000) "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" міститься прочерк, що означає відсутність у 2021 році чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг).
Отже, межу чистого доходу у розмірі 700 тисяч євро, визначену у частині другій статті 2 Закону №996-XIV для мікропідприємства, позивачем у 2021 році не перейдено.
У Звіті про фінансові результати за 2023 рік (код рядка 2000) "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)" зазначено, що такий чистий дохід позивача у 2023 році становив 127 389 000,00 гривень.
При цьому за 2023 рік середній офіційний курс гривні щодо євро становив 39,5582 відповідно до інформації з офіційного сайту НБУ https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=31.12.2023&period=daily.
Таким чином, чистий дохід позивача у 2023 році становив 127 389 000,00 гривень, тобто 3 220 293,00 євро, відповідно, не перевищував межу чистого доходу у розмірі 8 мільйонів євро включно, визначену у частині другій статті 2 Закону №996-XIV для малого підприємства.
Суд зауважує, що відповідно до Акта перевірки (стор.5) перевіркою повноти визначення задекларованих ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» показників у рядку 01 декларації «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків)», визначений за правилами бухгалтерського обліку за період з 01.01.2018 по 30.09.2024, не встановленого їх заниження. Відтак, відповідачем не заперечується достовірність, зокрема, і показника чистої виручки позивача, зазначеної у фінансовій звітності, складеної на підставі даних бухгалтерського обліку, за якими складається і декларується податок на прибуток, зокрема, визначається дохід.
Отже, оскільки станом на 31.12.2021 року у ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2021 рік був менше 700 тисяч євро (0 грн.), а середня кількість працівників була до 10 осіб (4 особи), то у 2021 році ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» відносилося до мікропідприємств.
Зважаючи на те, що станом на 31.12.2023 року у ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2023 рік був менше 8 мільйонів євро (3 220 293,00 євро), а середня кількість працівників була до 50 осіб (4 особи), то у 2023 році ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» відносилося до малих підприємств. 
При цьому суд зауважує, що у розумінні вищенаведених приписів ч.2 ст.2 Закону №996-XIV відповідність позивача у 2021, 2023 роках двом з трьох визначених у цій нормі Закону критеріям вже є достатньою підставою для віднесення ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» у ці періоди до мікро – та малих підприємств, відповідно.
Виходячи з наведеного, у ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» підстав для капіталізації нарахованих відсотків по кредитних договорах у 2021, 2023 роках не виникало, відтак, висновок контролюючого органу про завищення ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» витрат у зв`язку із не проведенням капіталізації відсотків по кредиту на загальну суму 3 670 303 грн, в т.ч. за 2021 рік у сумі 2 596 000грн, 2023 рік у сумі 1 074 303 грн., спростовується матеріалами справи.
Щодо доводів відповідача відносно того, що ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» має обсяг доходу за 2021 – 72,5 млн.грн та за 2023 рік – 153,7млн.грн., при цьому середній офіційний курс Національного банку України щодо іноземних валют за 2021 рік складає 32,31грн за 1 євро та за 2023 рік 39,56 грн. за 1 євро, відтак, дохід позивача за 2021 та 2023 роки перевищує 2млн.євро, тож, ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» не підпадає у зазначених періодах до категорії мікропідприємства, суд зазначає таке.
Так, п.7 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 29.11.1999 року №290, передбачено що визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.
Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) – загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).
Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.
До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.
Отже, поняття "дохід" та "чистий дохід" є різними видами доходів. Дохід є більш широким поняттям, ніж чистий дохід. Чистий дохід обчислюється від суми доходу, яка завжди більша.
Крім того, слід зазначити, що і дохід, і, відповідно, чистий дохід – це виручка саме від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), отже, крім них ще є операційні, фінансові та інші доходи, які виникають не від реалізації (продажу) продукції (товарів, робіт, послуг).
Для віднесення платника податків до категорії мікро- чи малого підприємства у розумінні приписів частини другої статті 2 Закону №996-XIV використовується саме чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), як звітність в Україні.
Показники чистого доходу містяться у фінансовій звітності позивача, яка досліджена судом і відомості з якої наведено вище, та з яких слідує, що чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2021 рік ((код рядка 2000) Звіту про фінансові результати за 2021 рік) у позивача відсутній взагалі, а за 2023 рік цей показник становить - 127 389,00 гривень (3 220 293,00 євро), тобто менше 8 мільйонів євро. 
Щодо відображеного позивачем у деклараціях з податку на прибуток за спірні періоди доходу судом встановлено, що позивачем відображено за ці періоди саме дохід від курсових різниць. Так, у 2019-2022 роках у фінансовій звітності позивача були відображені інші операційні доходи (рядок 2120 звітів про фінансові результати), що виникли у результаті розрахунків курсових різниць (дохід від купівлі-продажу іноземної валюти, дохід від операційної курсової різниці). Вказані відповідачем у додаткових поясненнях показники обсягу доходу позивача за 2019 рік – 16,9млн.грн, 2020 рік – 26,4млн.грн, 2021 – 72,5млн.грн, 2022 рік – 29,9млн.грн., 2023 рік – 153,7млн.грн. є показниками доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), які визначені за правилами бухгалтерського обліку та відображаються у рядку 01 податкової декларації з податку на прибуток підприємств.
Водночас, позаяк цей дохід не є доходом від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) він не є чистим доходом, який враховується для визначення дотримання критеріїв мікро – та малих підприємств у розумінні частини другої статті 2 Закону №996-XIV.
При цьому відповідач не заперечує тієї обставини, що вищевказані доходи не є доходом від реалізації продукції, а є іншими доходами, які виникли від операцій з іноземною валютою, яка отримана від нерезидента як кредит (курсові різниці).
Таким чином, доводи відповідача відносно того, що позивачем у 2021, 2023 роках перевищено визначений у ч.2 ст.2 Закону №996-XIV ліміт чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) для дотримання відповідності критерію мікро – та малих підприємств, є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Також суд вважає за необхідне зауважити, що контролюючим органом як в Акті перевірки, так і у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях на підтвердження своєї позиції використано редакцію п.4 НП(С)БО 31, яка вже не була чинна станом на час виникнення спірних правовідносин і діяла лише до червня 2019 року, та не містила у собі терміну «мікропідприємства» (в старій редакції використовувався термін «суб`єкти малого підприємництва», які не повинні були капіталізувати фінансові витрати). 
Разом з цим, Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2019 року №226 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України з бухгалтерського обліку» абзац другий пункту 4 «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 31 «Фінансові витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.04.2006 року №415, викладено у новій редакції, згідно з якою від обов`язку капіталізувати фінансові витрати звільнені і мікропідприємства, і малі підприємства, і саме ця редакція п.4 НП(С)БО 31 підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Щодо доводів відповідача відносно того, що відповідно до Закону №996-XIV ТОВ «ГЕА СОЛАР ГРУП» підпадає під визначення мікропідприємства, але не відповідає вимогам ст.55 Господарського кодексу України щодо критеріїв суб`єктів господарювання стосовно мікропідприємництва, тому не може бути визнаний таким у спірних періодах, суд зазначає наступне. 
Як зазначено вище, п.4 НП(С)БО 31 «Фінансові витрати» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що фінансові витрати визнаються:
- юридичними особами, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визнані мікропідприємствами, малими підприємствами, непідприємницькими товариствами, а також представництвами іноземних суб`єктів господарської діяльності – витратами того звітного періоду, за який вони були нараховані (визнані зобов`язаннями);
- іншими юридичними особами витратами того звітного періоду, за який вони були нараховані (визнані зобов`язаннями), крім фінансових витрат, які капіталізуються.
Отже, безпосередньо зі змісту самої норми п.4 НП(С)БО 31 слідує, що для її застосування необхідно визначити чи належить юридична особа, зокрема, до мікропідприємств чи малих підприємств саме відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», водночас, Закон №996-XIV містить у собі відповідну норму – статтю 2, яка визначає певні критерії, за якими для цілей цього Закону підприємства (крім бюджетних установ) можуть належати до таких категорій підприємств - мікропідприємств, малих, середніх або великих підприємств.
Відтак, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» э спеціальним законом щодо вищенаведених правовідносин, тим більше, що саме Законом №996-XIV, згідно з його преамбулою, визначено правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, тобто саме цей Закон регулює відносини, що виникають у сфері бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. Натомість, положення Господарського кодексу України стосуються загальної класифікації суб`єктів господарювання і не можуть застосовуватись для цілей бухгалтерського обліку, оподаткування чи звітності, оскільки ці відносини врегульовані спеціальним законом.
Верховним Судом неодноразово висловлено висновок відносно того, що у випадку наявності колізії у процесі вирішення судових спорів між спеціальним законом та загальним законом застосуванню підлягають саме норми спеціального закону. 
Таким чином, у сфері бухгалтерського обліку, з метою віднесення суб`єкта господарювання до певного виду (мікропідприємства, малого, середнього або великого підприємства) застосовуються критерії, які передбачені саме Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а не Господарським кодексом України.
Отже, позивач правомірно застосовує норми Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для визначення себе як мікропідприємства та малого підприємства у спірних періодах, а інші законодавчі акти, зокрема, Господарський кодекс України, не можуть бути джерелом протилежної кваліфікації у сфері бухгалтерського обліку та податкової звітності.
За наведених обставин у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області форми «П» від 06.03.2025р. №0119740714 та, відповідно, про наявність підстав для його скасування і задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на таке.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з абз.1 ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 30280,00грнгрн., про що свідчить платіжна інструкція №2403 від 10.06.2025р.
Водночас, з поданої позовної заяви слідує, що позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру з ціною позову на суму 5841094,00грн., а саму позовну заяву подано в електронній формі через підсистему «Електронний суд». 
Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року у розмірі 3028 гривень.
За змістом приписів пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, судовий збір становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028,00грн.) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (30280,00грн.).
Водночас, відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
Як зазначено вище, з поданої позовної заяви встановлено, що позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру з ціною позову на суму 5841094,00грн., а саму позовну заяву подано в електронній формі через підсистему «Електронний суд». 
Таким чином, за заявлені позовні вимоги майнового характеру щодо оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «П» від 06.03.2025р. №0119740714 позивачем мав бути сплачено судовий збір у сумі 24224,00грн. (5841094,00грн.*1,5% = 876616,41грн. > 30280,00грн. (не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) * 0,8 (коефіцієнт для пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі) = 24224,00грн).
Отже, зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, безпосередньо саме сума судових витрат у вигляді сплати судового збору у розмірі 24224,00грн. і має бути відшкодована позивачу шляхом стягнення такої суми коштів на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.
Відносно розподілу іншої частини судових витрат, понесених позивачем у вигляді надмірно сплаченої суми судового збору, суд зазначає, що питання про повернення цих судових витрат вирішується відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» на підставі відповідного клопотання особи, яка надмірно сплатила судовий збір, проте станом на час розгляду справи таке клопотання від позивача не надходило, тому на теперішній час повернення таких витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП» (код ЄДРПОУ 40596750 місцезнаходження: вул. Соборна, буд.104-А, смт Широке, Широківський район, Дніпропетровська область, 53700) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 44118658, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17А, м. Дніпро, 49600) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – задовольнити у повному обсязі. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми «П» від 06.03.2025р. №0119740714.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 44118658, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17А, м. Дніпро, 49600) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕА СОЛАР ГРУП» (код ЄДРПОУ 40596750 місцезнаходження: вул. Соборна, буд.104-А, смт Широке, Широківський район, Дніпропетровська область, 53700) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 24224,00грн. (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя О.М. Турова