ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/19630/25 пров. № А/857/13464/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Онишкевича Т.В.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року (головуюча суддя: Кондратюк Ю.С., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 30.09.2025 звернувся з позовом до суду, в якому просив:
- визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у відмові здійснити перерахунок доплати за вислугу років у розмірі 60% від окладу судді згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок і виплатити доплату за вислугу років у розмірі 60% від окладу судді, починаючи з 16 серпня 2016 року з врахуванням виплачених сум.
Обґрунтовує позов тим, що відповідач, на виконання рішення суду, здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді. Проте, надбавку за вислугу років продовжує виплачувати - 50% від окладу судді, тобто як при стажі 22 роки, а не так як встановив суд - стаж 28 років, при якому вислуга років становить 60% від окладу судді.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 19 січня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 60 відсотків посадового окладу.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 60 відсотків посадового окладу.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на те, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 у справі № 380/12797/22, яке набрало законної сили 24.05.2023, позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 16.08.2016 до 18.02.2020 у розмірі 90% від суддівської винагороди обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI з урахуванням виплачених сум та з 19.02.2020 у розмірі 66 % грошового утримання працюючого судді обчисленого відповідно до Закону № 1402 з врахуванням виплачених сум.
Пенсійним органом, в межах своїх повноважень, виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 у справі № 380/12797/22.
Позивач, 04.06.2026 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області і одержує щомісячне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.04.2016 у справі № 443/2023/15-а (провадження № 2-а/456/34/2016) визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області щодо відмови здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотки грошового утримання судді Жидачівського районного суду Львівської області з 13 серпня 2015 року, з наступного дня після виключення зі штату Жидачівського районного суду Львівської області у зв`язку із звільненням з посади судді у відставку.
При прийнятті рішення суд врахував, що стаж судді позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 22 роки 6 місяців і 9 днів.
На виконання зазначеної постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.04.2016 у справі № 443/2023/15-а позивачу призначено та виплачувалось щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотки грошового утримання судді.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 у справі № 1.380.2019.005633 визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Відділу з питань призначенням та перерахунку пенсій № 14 (Жидачівський район) щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до загального стажу роботи судді половину строку навчання у Львівському університеті ім. І. Франка та календарного періоду проходження строкової військової служби протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 14 Управління застосування пенсійного законодавства здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням до загального стажу роботи судді половину строку навчання у Львівському державному університеті ім. І. Франка та календарний період проходження строкової військової служби відповідно до розрахунку Жидачівського районного суду Львівської області від 16.08.2016 № 02/159/2016, починаючи з 16 серпня 2016 року.
При вирішенні цієї справи встановлено, що навчання позивача на денній формі юридичного факультету Львівського університету в період з 24.07.1974 по 26.06.1979 становить 02 роки 05 місяців 17 днів. Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.08.2016 № 02/159/2016, період служби в Збройних силах Радянської армії позивача становить 17.11.1970 по 10.11.1972. Відповідач не зарахував до стажу роботи судді, що дає право позивачу на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому навчальному закладі відповідач протиправно звузив обсяг прав позивача, гарантованих йому Конституцією України.
Відповідно до довідки-розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.08.2016 № 02.02/159/16, виданої Жидачівським районним судом Львівської області, стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді становить 26 років 11 місяців 20 днів. До стажу роботи включено половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. І. Франка та календарний період проходження строкової військової служби.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 у справі № 380/12797/22 визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області викладену у листі від 18.06.2022 у перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, здійснити з 16.08.2016 до 18.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI з урахуванням виплачених сум.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 66 % грошового утримання працюючого судді обчисленого відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ з врахуванням виплачених сум.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 24.05.2023 у справі № 380/12797/22 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 року в справі № 380/12797/22 без змін.
Зокрема, суд апеляційної інстанції встановив, що з 05.08.2018 по теперішній час суддівський стаж позивача з врахуванням стажу роботи суддею (заступником голови суду) 22 роки 6 місяців 11 днів, періоду навчання позивача тривалістю 02 роки 05 місяців 17 днів та календарний період проходження строкової військової служби тривалістю 01 рік 11 місяців 23 дні, роботи за юридичною спеціальністю 2 роки становить 28 років 11 місяців 20 днів.
Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 05.03.2025, в якій просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2023, яким встановлено стаж роботи суддею 28 років 11 місяців 20 днів, шляхом доплати за вислугу років замість 50% окладу судді, що становить по підрахунках ГУ ПФУ у Львівській області 31530.00 грн (50% від посадового окладу судді 63060.00 грн) на 60% окладу судді, що становить 37836.00 грн.
Листом від 19.09.2025 відповідач повідомив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене при страховому стажі роботи 48 років 05 місяців 22 дні, в т. ч. 26 років 11 місяців 02 дні - робота суддею.
Розмір призначеного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 становить 62429,40 грн (94590,00 х 66 % грошового утримання судді).
Враховуючи вище зазначене, для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці - підстав немає.
Не погоджуючись з наведеним позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно розраховано розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 виходячи з доплати за вислугу років у розмірі 50 відсотків, що підтверджується перерахунками пенсії, наданими відповідачем.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Основні засади державної політики у сфері організації судової влади та здійснення правосуддя, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ (далі - Закон № 1402-VIII).
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. 
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI).
Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.
Законом України від 16.10.2019 № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.
Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.
Так, у вказаному рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020, Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
У зв`язку із вищевикладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 визнав неконституційним пункт 25 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли віку 65 років, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.
Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Як зазначалося вище, ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений ч. 3 Закону № 1402- VIII.
Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у справах, що виникли у подібних правовідносинах, зокрема: у постановах від 24.09.2021 у справі № 620/5437/20, від 11.10.2021 у справі № 160/10640/20, від 18.05.2022 у справі № 160/415/21.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 у справі № 380/12797/22, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2023 визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області викладену у листі від 18.06.2022 у перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, здійснити з 16.08.2016 до 18.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 66 % грошового утримання працюючого судді обчисленого відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ з врахуванням виплачених сум.
Під час розгляду цієї справи судами встановлено, що суддівський стаж позивача з врахуванням стажу роботи суддею 22 роки 6 місяців 11 днів, періоду навчання позивача тривалістю 02 роки 05 місяців 17 днів та календарний період проходження строкової військової служби тривалістю 01 рік 11 місяців 23 дні, роботи за юридичною спеціальністю 2 роки, становить 28 років 11 місяців 20 днів.
Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 05.03.2025, в якій просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2023, яким встановлено стаж роботи суддею 28 років 11 місяців 20 днів, шляхом доплати за вислугу років замість 50% окладу судді, що становить по підрахунках ГУ ПФУ у Львівській області 31530.00 грн (50% від посадового окладу судді 63060.00 грн) на 60% окладу судді, що становить 37836.00 грн.
Однак, листом від 19.09.2025 відповідач повідомив позивача, що підстав для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці немає.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає такі висновки пенсійного органу помилковими з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:
1) вислугу років;
2) перебування на адміністративній посаді в суді;
3) науковий ступінь;
4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
За приписами ч. 5 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі за наявності стажу роботи:
більше 3 років - 15 відсотків, 
більше 5 років - 20 відсотків, 
більше 10 років - 30 відсотків, 
більше 15 років - 40 відсотків, 
більше 20 років - 50 відсотків, 
більше 25 років - 60 відсотків, 
більше 30 років - 70 відсотків, 
більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді справи № 380/12797/22, суддівський стаж позивача становить 28 років 11 місяців 20 днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, за встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки суддівський стаж позивача становить 28 років 11 місяців 20 днів, тобто більше 25 років, а тому, відповідно до ч. 5 ст. 135 Закону № 1402-VIII, з урахування стажу роботи більше 25 років позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку доплати за вислугу років у розмірі 60% від посадового окладу (посадовий оклад - 63060.00 грн х 60% = 37836.00 грн.).
Щодо покликання відповідача в апеляційній скарзі, що позивачем пропущено строк звернення до суду, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, оскільки в суді першої інстанції відповідач не ставив питання щодо пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 .
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що необхідно визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 60 відсотків посадового окладу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату Цюмраку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням доплати за вислугу років у розмірі 60 відсотків посадового окладу.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд – 

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі № 380/19630/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	Т. В. Онишкевич