Провадження № 2/742/2072/26 
Єдиний унікальний № 742/2577/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року 
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., за участю пердставника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши в режимі відеоконференції в порядку спрощеного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Процент» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У травні 2026 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором №22043 від 27.10.2024 у сумі 22134 грн 00 коп.
Свої вимоги аргументує тим, що 27.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Процент» та відповідачем (позичальником) було укладено кредитний договір №22043, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, та на картковий рахунок відповідача була перерахована сума кредиту у розмірі 4200 грн, зі сплатою процентів за користуванням кредитом, на строк визначений умовами договору.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість, що становить 22134 грн 00 коп.
09 червня 2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що заборгованість за процентами за користування кредитними коштами є значно завищеною та у п`ять разів перевищує тіло кредиту за ще не завершений період позики, що суперечить принципам добросовісності, розумності та справедливості. Позивач знав про наявність прострочення боргу з боржника з листопада 2024. Згідно з п.4.7 договору, позивач мав право вимагати дострокового повернення всього кредиту у разі прострочення понад місяць. Проте кредитор умисно вживав активних заходів та зволікав із подачею позову до травня 2026 (майже 1.5 року) з єдиною метою штучного накопичення боргу, з метою дотримання прав споживача згідно ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач просить, суд врахувати надмірний характер стягнення відсотків та зменшити відсотки, що стягуються, до розміру подвійного тіла кредиту, тобто 8400 грн. Відповідно до ст.616 Цивільного Кодексу України, якщо кредитор навмисно або через необережність сприяв збільшенню розміру збитків чи боргу, або не вжив заходів щодо їх зменшення, суд має право зменшити розмір стягнення.
Витрати на правову допомогу завищено. Договір про надання правових послуг укладено з адвокатом Руденком К.В., який діє у статусі фізичної особи підприємця. Адвокат не може здійснювати саму адвокатську діяльність, як фізична особа-підприємець, оскільки це суперечить Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Податковому Кодексу.
20.06.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він не погоджується з доводами представника відповідача у відзиві на позовну заяву та підтримує позовні вимоги.
ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 07.05.2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному провадженні на 10 год 30 хв 17 червня 2026 року.
ІІІ.Позиції сторін.
В судове засідання представник позивача не з”явився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувалав щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом не визнає, вважає їх завищеними, неспівмірними та не справедливими, просить зменшити відсотки та витрати на адвокатські послуги.
ІV.Фактичні обставини встановлені судом.
27 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Процент» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №22043, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, та на картковий рахунок відповідача була перерахована сума кредиту у розмірі 4200 грн, зі сплатою процентів 1% за кожен день користуванням кредитом, на строк 730 днів.
Відповідно до п.1.6 договору, товариство переказує суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить позичальникові. 
Згідно з п.9 Договору, ОСОБА_2 підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором 445587(а.с.16-20).
Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» від 07.04.2026, ТОВ «Процент» надано фінансові послуги з перерахування коштів 27.10.2024 на платіжну картку клієнта у сумі 4200 грн, за кредитним договором №22043 від 27.10.2024(а.с.24).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №22043 від 27.10.2024 наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Процент» станом на 27.04.2026 заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №22043 від 27.10.2024 становить 26334 грн 00 коп, із них: за тілом кредиту – 4200 грн, заборгованість за нарахованими відсотками-22134 грн 00 коп(а.с.25,31)
V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.  Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.  Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Ст.626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.526-527 ЦК України зобов”язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. 
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов”язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 27 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Процент» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №22043, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, та на картковий рахунок відповідача була перерахована сума кредиту у розмірі 4200 грн, зі сплатою процентів 1% за кожен день користуванням кредитом, на строк 730 днів, а відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути відповідно до умов договору.
Щодо доводів представника відповідача щодо зменшення розміру заборгованості за процентами за користування кредитом.
Згідно з п.4.7 кредитного договору, у разі порушення позичальником строків сплати нарахованих процентів на строк більше ніж на один календарний місяць , товариство має право вимагати повернення кредиту, строк повернення якого ще не настав в повному обсязі. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість за процентами у сумі 22134 грн нараховано за період з 27.10.2024 по 07.04.2026, із врахуванням тіла кредиту 4200 грн та 1 % в день користування кредитними коштами.
Доводи представника відповідача, що позивач своєчасно не звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, з метою накопичити борг, є безпідставними, оскільки відсотки, які стягує позивач нараховані в межах строку кредитування. 
Тому посилання представника на норми ст.616 Цивільного Кодексу України, що вказують, якщо кредитор навмисно або через необережність сприяв збільшенню розміру збитків чи боргу, або не вжив заходів щодо їх зменшення, суд має право зменшити розмір стягнення, є безпідставними і не свідчать про зловживання правами позивачем.
За таких обставин вимоги представника відповідача про зменшення розміру заборгованості за процентами задоволенню не підлягають.
Оскільки відповідач не виконав умови договору та в установлені строки не здійснив погашення кредиту, то станом на 07.04.2026 утворилась заборгованість у сумі 26334 грн. 
Позивач просить стягнути з відповідача 22134 грн 00 коп заборгованості за процентами. 
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 22134 грн 00 коп.
VІ.Розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1,2 стаття 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається
на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2662 грн 40 коп, в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: договір про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03 червня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 04.02.2026 №108 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, витягом з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №108 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, платіжною інструкцією №4321 від 05.02.2026, з яких вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Процент» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якої було надано послуги, а саме:складання та подання позовної заяви до суду, вартістю 9000 грн, складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_2 за кредитним договором №22043 від 27.10.2024, вартістю 1000 грн. Всього на суму 10000 грн(а.с.46-50).
Доводи представника відповідача, що договір про надання правової допомоги укладено позивачем з ФОП, а не з адвокатом, є безпідставними та спростовуються п.1.1 договору про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03 червня 2024 року
послуги з надання правничої допомоги, в якому вказано, що в рамках цього договору виконавець, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2412 від 23.10.2018 видане на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області №18 від 23.10.2018 , зобов`язується надати замовнику юридичні послуги. Повноваження адвоката підтверджуються довіреністю, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю та договором, в якому вказано, що виконавцем послуг є адвокат(а.с.46,47)
Представник відповідача вважає витрати за правничу допомогу у сумі 10000 грн завищеними.
Тому враховуючи складність справи та виконані адвокатом роботи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000 грн в рахунок відшкодування витрат за правничу допомогу. 
На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Процент» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Процент», ЄДРПОУ 41466388, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, заборгованість у сумі 22134 (двадцять дві тисячі сто тридцять чотири) грн. 00 коп, що складаються з заборгованості за нарахованими відсотками-22134 грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Процент», ЄДРПОУ 41466388, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп, в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду та 4000 (чотири тисячі) грн за правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО