Справа № 690/297/26
Провадження № 2/690/346/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року         м. Багачеве
Багачевський міський суд Черкаської області в складі:
головуючого судді    Линдюка В.С., 
секретар судового засідання  Руденко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Багачевського міського суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
Директор товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі – ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»), повноваження якої підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, звернулася до суду з позовною заявою за змістом якої просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту № 71144233 в сумі 8 122,50 грн., з яких: 2 500 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 750 грн. – заборгованість за процентами, 375 грн. – заборгованість за комісією, 4 497,50 грн. – заборгованість за пенею/неустойкою.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.09.2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі – ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 дистанційно в електронній формі укладено договір про надання коштів у кредит № 71144233 (далі – Договір № 71144233), який відповідачем підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, за умовами якого відповідач, за посередництва платіжної установи, безготівковим шляхом на вказаний нею картковий рахунок на умовах строковості, поворотності та платності отримала в якості кредиту грошові кошти в розмірі 2 500 грн., зобов`язавшись повернути кредит, а також сплатити комісію за його надання та проценти за користування ним, а в разі порушення своїх зобов`язань також сплатити неустойку.
У подальшому, 06.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 за ініціативою останньої дистанційно в електронній формі укладено додаткову угоду № 15926642 до Договору № 71144233, яку відповідачем підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, за умовами якої строк кредитування продовжено на 30 днів, а також змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 0,75 % на 1%. 
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за Договором № 71144233 виконано належним чином, а ОСОБА_1 сплатила на його користь лише грошові кошти в розмірі 690 грн., як наслідок, останнє на підставі договору факторингу від 25.02.2026 року № 25/02/26 відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право грошової вимоги до відповідача за Договором № 71144233 на загальну суму 8 122,50 грн., з яких: 2 500 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 750 грн. – заборгованість за процентами, 375 грн. – заборгованість за комісією, 4 497,50 грн. – заборгованість за пенею, про стягнення якої й заявлено позовну вимогу.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, за змістом позовної заяви та поданих у подальшому клопотань просила розгляд справи провести за її відсутності на підставі наданих доказів, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення в справі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у розумінні п. 1) ч. 8 ст. 128 ЦПК України, ініціювала питання про відкладення розгляду справи в зв`язку з наміром врегулювати спір у досудовому порядку, в подальшому в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву за змістом якої позовні вимоги нею визнаються частково – лише в частині тіла кредиту в розмірі 2 500 грн. та процентів за користування кредитом в розмірі 187,50 грн., нарахованих у межах строку кредитування, з урахуванням чого, а також понесених судових витрат позивача, нею сплачено на його користь грошові кошти в розмірі 5 000 грн.
У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
07.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , яка ідентифікована за посередництвом системи BankID НБУ, дистанційно з використанням мобільного застосунку MyCredit в електронній формі укладено Договір № 71144233, який останньою підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, за умовами якого фінансова установа зобов`язалась надати відповідачу кредит у розмірі 2 500 грн., шляхом перерахування їх на вказаний нею в заявці-опитувальнику банківський картковий рахунок НОМЕР_1 , строком на 30 днів, а відповідач зобов`язалась повернути кредит 06.10.2026 року, сплатити комісію за його надання в розмірі 15% від суми кредиту (375 грн.) та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,250% за кожен день від суми його залишку, таким чином сума загальних витрат за кредитом становить 562,50 грн., а орієнтована загальна вартість кредиту – 3 062,50 грн.
Умовами п. 2.2 Договору № 71144233 також передбачено, що розмір пені та процентів за понадстрокове користування кредитом становить 4% в день.
За змістом умов пп.пп. 6.7.1, 6.7.2, 6.7.3 п. 6.7 Договору № 71144233 якщо сума кредиту не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, а сплачених коштів недостатньо для повного погашення заборгованості, вони зараховуються насамперед на неустойку, проценти за прострочення та інші нараховані платежі, далі – на прострочені проценти, комісію та прострочену суму кредиту, а потім – на поточні проценти, комісію та основну суму кредиту.
Відповідно до змісту п.п. 7.1-7.3 Договору № 71144233 позичальник має право продовжити строк кредитування шляхом укладення з кредитодавцем додаткової угоди в електронній формі. Умови продовження та їх значення обираються позичальником і визначаються в додатковій угоді. За пролонгацію сплачується платіж, розрахований залежно від суми кредиту, процентної ставки та строку продовження. Якщо пролонгація оформлюється після закінчення строку кредитування (для кредитів до однієї мінімальної заробітної плати), до цього платежу також включається нарахована та несплачена пеня.
Згідно п. 9.2.6 Договору № 71144233 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», крім іншого, має право відступити право вимоги за договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості, у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором.
За змістом умовами п. 10.7.1 Договору № 71144233 передбачено, що якщо сума кредиту не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, у разі прострочення його повернення кредитодавець має право нараховувати пеню з першого дня прострочення в розмірі, передбаченому договором, з урахуванням обмежень законодавства.
У подальшому, 06.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , яка ідентифікована за посередництвом системи BankID НБУ, дистанційно з використанням мобільного застосунку MyCredit в електронній формі укладено додаткову угоду № 15926642 до Договору № 71144233 (далі – Додаткова угода № 15926642), яку останньою підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, за умовами якої її сторонами погоджено продовження строку кредитування на 30 днів, а також збільшення фіксованого розміру процентів за користування кредитом на період пролонгації до 1% в день, в зв`язку з чим загальні витрати за кредитом підлягають збільшенню до 1 312,50 грн., а орієнтовна загальна вартість кредиту – 3 812,50 грн., шляхом внесення змін до п. 2.2.2 Договору № 71144233.
Умовами п. 3.1 Додаткової угоди № 15926642 передбачено, що для продовження строку кредитування, позичальник сплачує кредитодавцю платіж в сумі 187,50 грн. в рахунок погашення частини заборгованості за договором. 
Факт зарахування виконання своїх зобов`язань ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за Договором № 71144233 та перерахування ОСОБА_1 07.09.2025 року грошових коштів у розмірі 2 500 грн. на платіжну карту № НОМЕР_2 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), підтверджується роздруківкою платіжної квитанції АТ «Таскомбанк» від 07.09.2025 року (транзакція № CC37A80A-DE6D-4287 BD17-91B6F7354587) та інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 09.05.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260504/111691-БТ, випискою про рух коштів по даній картці за період часу 07-10.09.2025 року.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 71144233, зробленого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відображено факт надання 07.09.2025 року кредиту в розмірі 2 500 грн. та нарахування в зв`язку з цим комісії в розмірі 375 грн. (15% від розміру кредиту), щоденне нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 6,25 грн. (0,250% від розміру кредиту) в періоду часу з 07.09.2025 року по 06.10.2025 року (30 днів), у розмірі 25 грн. (1% від розміру кредиту) в період часу з 07.10.2025 року по 05.11.2025 року (30 днів), а також щоденне нарахування пені в розмірі 100 грн. (4% від розміру кредиту) в періоду часу з 06.11.2025 року по 25.12.2025 року (50 днів). Таким чином, загальна сума нарахованих процентів за користування кредитом за Договором № 71144233 становила 937,50 грн., а пені – 5 000 грн.
На виконання своїх зобов`язань за Договором № 71144233 та Додаткової угоди № 15926642 до нього ОСОБА_1 сплачено грошові кошти в сумі 690 грн. (06.10.2025 року – 187,50 грн., 19.11.2025 року – 502,50 грн.), з яких: 187,50 грн. зараховано на оплату нарахованих процентів за користування кредитом, 502,50 – на оплату нарахованої пені.
З урахуванням сплати ОСОБА_1 грошових коштів 06.10.2025 року в розмірі 187,50 грн., які зараховано на оплату нарахованих процентів за користування кредитом, та 19.11.2025 року в розмірі 502,50 грн., які зараховано на оплату пені, загальний розмір заборгованості за Договором № 71144233 станом на 25.02.2026 року становив 8 122,50 грн., з яких: 2 500 грн. – тіло кредиту, 750 грн. – проценти за користування кредитом, 4 497,50 грн. – пеня, 375 грн. – комісія за надання кредиту.
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу № 25/02/26 (далі – Договір № 25/02/26) відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними в реєстрі заборгованостей.
Відповідно до змісту п. 2.1.3 Договору № 25/02/26 перехід права вимоги заборгованості до боржників від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відбувається в момент підписання ними відповідного реєстру прав вимог.
ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на виконання вимог п.п. 4.1, 4.2 Договору № 25/02/26 за відступлення на його користь прав вимоги сплачено ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошові кошти в розмірі 4 023 422,42 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 25.02.2026 року № 579945924.1.
Згідно витягу з реєстру прав вимог від 25.02.2026 року № 1 до Договору № 25/02/26 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», крім іншого, передано ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 (№ 1474) за Договором № 71144233 на загальну суму 8 122,50 грн., з яких: 2 500 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 750 грн. – заборгованість за процентами, 375 грн. – заборгованість за комісією, 4 497,50 грн. – заборгованість за неустойкою.
З розрахунку заборгованості за Договором № 71144233, зробленого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» вбачається, що позивачем жодних додаткових нарахувань за період часу з 25.02.2026 року по 24.10.2025 року не здійснювалось, як наслідок, станом на 24.10.2025 року загальна сума боргу залишилась незмінною – 8 122,50 грн., з яких: 2 500 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 750 грн. – заборгованість за процентами, 375 грн. – заборгованість за комісією, 4 497,50 грн. – заборгованість за неустойкою.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання позики та фінансових послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України (далі – ЦК України) та законами України «Про електронну комерцію», «Про споживче кредитування».
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до змісту ч. 2 ст. 546 ЦК України сторонами договірних зобов`язань можуть бути встановлені види забезпечення виконання зобов`язання.
Приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Положеннями п. 1) ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 07.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено Договір № 71144233, в зв`язку з чим відповідач на умовах строковості, поворотності та платності отримала в кредит грошові кошти в розмірі 2 500 грн., шляхом їх зарахування на її банківський картковий рахунок, а 06.10.2025 року між ними ж в тій же формі укладено Додаткову угоду № 15926642 до нього, якою продовжено строк кредитування та збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом.
Однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором № 71144233 та Додатковою угодою № 15926642 до нього своєчасно та в повному обсязі не виконала сплативши на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» лише грошові кошти в розмірі 690 грн.
ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на підставі Договору № 25/02/26 набуло право вимоги заборгованості за Договором № 71144233 до ОСОБА_1 на загальну суму 8 122,50 грн., з яких: 2 500 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 750 грн. – заборгованість за процентами, 375 грн. – заборгованість за комісією, 4 497,50 грн. – заборгованість за пенею.
Перевіркою розрахунку заборгованості за Договором № 71144233 встановлено факт відображення сплати 06.10.2025 року ОСОБА_1 на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів у розмірі 187,50 грн., належного їх зарахування відповідно до договірних умов на часткову сплату процентів за користування кредитом, а також відповідність розмірів процентів за користування кредитом та строку їх нарахування як договірним умовам, які узгоджені сторонами, так і вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Водночас відповідно до змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на вказане, суд вважає, що як нарахування пені за Договором № 71144233 на загальну суму 5 000 грн., так і вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею в сумі 4 497,50 грн. суперечать вимогам діючого законодавства, як наслідок, позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.
З урахуванням наведеного суд вбачає, що сплачені 19.11.2025 року ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 502,50 грн. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» безпідставно зараховано на оплату пені, оскільки ці кошти відповідно до умов п. 6.7.2 Договору № 71144233 підлягали зарахуванню на оплату прострочених процентів за користування кредитом, тож станом на 25.02.2026 року заборгованість за процентами за користування кредитом фактично мала становити 247,50 грн. (750 – 502,50).
Також суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 375 грн., що зумовлено нікчемністю умов п. 2.2.4 Договору № 71144233 в частині необхідності її сплати.
Вказане узгоджується зі сталими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 13.07.2022 року в справі № 496/3134/19, згідно яких за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь.
З огляду на вказане вбачається, що в кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом, тож кредитодавець заінтересований у надані такого кредиту.
Таким чином, очевидним є неможливість фінансової установи стягувати з позичальника платежі за дії, які вона вчиняє на власну користь, зокрема комісію за надання (оформлення) кредиту, адже такі дії не становлять фінансову послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації обов`язку такої установи за кредитним договором і відповідають її економічним потребам.
Зі змісту сталих висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31.08.2022 року в справі № 202/5330/19, від 01.02.2023 року в справі № 199/7014/20, від 06.11.2023 року в справі № 204/224/21, від 10.01.2024 року в справі № 727/5461/23, від 09.10.2024 року в справі № 582/202/22, вбачається, що положення договорів про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту без зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням кредиту, що надаються, є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»
Умовами п. 1.12 Договору № 71144233 передбачено, що комісія за надання кредиту – грошові кошти, які згідно умов договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю за надання та користування кредитом в якості однієї зі складових загальних витрат за споживчим кредитом.
Тож умови п. 2.2.4 Договору № 71144233, які передбачають необхідність сплати ОСОБА_1 комісії за надання кредиту в розмірі 375 грн., нарахованої на ставкою 15% від суми кредиту, за відсутності відомостей про перелік додаткових/супутніх послуг, які пов`язані з отриманням кредиту, є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням вказаного, суд вважає вмотивованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 71144233 в сумі 2 747,50 грн., з яких: 2 500 грн. – тіло кредиту, 247,50 грн. – проценти за користування кредитом.
Відповідачем ОСОБА_1 сплачено на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» грошові кошти в розмірі 5 000 грн. з призначенням платежу «сплата за Договором № 71144233 від ОСОБА_1 », що підтверджується копією квитанції відділення «Черкаське № 33» АТ КБ «ПриватБанк» від 26.05.2026 року № 8416-3377-4800-3443.
Таким чином, у ході розгляду справи відповідачем у повному обсязі погашено заборгованість перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за Договором № 71144233, яку суд вважає доведеною, та залишок надмірно сплачених нею коштів на користь позивача становить 2 252,50 грн.
Підсумовуючи вищевикладене, суд зауважує, що за таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
При цьому, суд не вбачає підстав для закриття провадження в справі, в силу відсутності предмету спору між сторонами, оскільки позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованість за Договором № 71144233 в сумі 8 122,50 грн., з якої суд визнав доведеними лише 2 747,50 грн., що становить 33,83% від заявлених позовних вимог.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд зауважує, що така відмова зумовлена виключно поведінкою ОСОБА_1 , якою добровільно погашено заборгованість за Договором № 71144233, навіть у більшому розмірі, ніж суд визнав доведеною, оскільки без таких дій відповідача позовні вимоги б підлягали частковому задоволенню.
Відповідно до змісту ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, як сплачені, так і ті, що підлягають сплаті, що підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За змістом позовної заяви та додатків до неї ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у зв`язку з необхідністю стягнення з ОСОБА_1 у судовому порядку заборгованості за Договором № 71144233 понесено витрати на оплату судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та на правничу допомогу в розмірі 4 500 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в даній справі представником позивача долучено копії: договору про надання професійної правничої допомоги від 25.08.2025 року № 25-08/25/ФП, укладеного між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 02.03.2026 року № 9ФП на загальну суму 4 500 грн., а також докази сплати ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 216 000 грн. цільове призначення яких «оплата згідно акту № 9ФП приймання наданої правничої допомоги від 02.03.2026 року за Договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року».
За вказаних обставин, з урахуванням відсутності клопотання відповідача із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, суд приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 74 коп., з яких: 900,58 грн. – на оплату судового збору – 900,58 грн., 1 522,16 грн. – на оплату професійної правничої допомоги, що пропорційно частині позовних вимог (33,83%), які суд визнав доведеними, в зв`язку з чим вони підлягали б задоволенню в разі несплати відповідачем відповідної суми грошових коштів позивачу в добровільному порядку.
При цьому, суд відзначає, що за змістом заяви ОСОБА_1 нею сплачено на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» грошові кошти у розмірі 5 000 грн. з урахуванням часткового визнання позовних вимог та понесених судових витрат, та, як наслідок, приходить до переконання про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у розмірі 170 (сто сімдесят) грн. 24 коп., з урахуванням залишку надмірно сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості за Договором № 71144233, яку суд визнав доведеною (2 422,74 - 2 252,50).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судові витрати в розмірі 170 (сто сімдесят) грн. 24 коп.
Копію рішення суду надіслати учасникам справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код ЄДРПОУ 43311346, адреса місцезнаходження: вул. Садова, 31/33, м. Ірпінь Київської області.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 02.12.2015 року Ватутінським міським сектором УДМС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя          Линдюк В.С.