ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" травня 2026 р. Справа№ 911/1742/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сибіги О.М.
суддів: Гончарова С.А. 
Тищенко О.В. 

секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 28.05.2026
Розглянувши матеріали апеляційної скарги Української міської ради
на рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2025
повний текст рішення складено 25.11.2025
у справі № 911/1742/25 (суддя Ейвазова А.Р.)
за позовом Української міської ради
до Дочірнього підприємства "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" 
про розірвання договору оренди землі, припинення права власності на земельні ділянки, повернення земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Українська міська рада (позивач) звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Дочірнього підприємства "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" (відповідач), в якому просила: примусово припинити право користування земельною ділянкою шляхом розірвання договору оренди земельної ділянки № 694, укладеного 22.03.2010 між Обухівською районною адміністрацією та Дочірнім підприємством "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час", та зареєстрованого в Українському МВ КОФ ДП "Центр ДЗК" від 12.04.2010 № 041098600012, кадастровий номер 3223151000:03:004:0109, площею 0,2001 га, цільове призначення - для облаштування зони відпочинку біля кафе "Черепаха"; зобов`язати Дочірнє підприємство "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" повернути у власність держави в особі Української міської ради земельну ділянку кадастровий номер 3223151000:03:004:0109, площею 0,2001 га, цільове призначення - для облаштування зони відпочинку біля кафе "Черепаха" у стані, який існував до порушення прав, тобто на момент передачі її в оренду; примусово припинити право власності Дочірнього підприємства "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" на земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:03:004:0027, площею 0,0860 га, цільове призначення - для комерційного використання (кафе та зона відпочинку); скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований 23.01.2008 за № 020833100001; зобов`язати Дочірнє підприємство "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" повернути у власність держави в особі Української міської ради земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:03:004:0027, площею 0,0860 га, цільове призначення - для комерційного використання (кафе та зона відпочинку); примусово припинити право власності Дочірнього підприємства "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" на земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:03:004:0026, площею 0,0400 га, цільове призначення - для комерційного використання (кафе та зона відпочинку); скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, зареєстрований 23.01.2008 за № 020833100002; зобов`язати Дочірнє підприємство "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" повернути у власність держави в особі Української міської ради земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:03:004:0026, площею 0,0400 га, цільове призначення - для комерційного використання (кафе та зона відпочинку).
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач, у порушення умов договору оренди земельної ділянки від 22.03.2010 № 694 та цільового призначення земельних ділянок, що перебувають у приватній власності відповідача, на підставі державних актів серії ЯЕ № 956788 від 23.01.2008, ЯЕ № 956789 від 23.01.2008, використовує земельні ділянки не за їх цільовим призначенням, адже на землях розміщений заклад, схожий за всіма ознаками на притулок для тварин. Таке використання земель, на думку позивача, свідчить про істотні порушення умов договору оренди земельної ділянки та є підставою для його розірвання, а також повернення земельних ділянок та припинення права власності позивача на них, повернення таких земель у власність територіальної громади.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1742/25, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Київської області від 01.10.2025 у справі № 911/1742/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що посилаючись на нецільове використання відповідачем земельних ділянок позивач не надає доказів, які б відповідали вимогам допустимості та могли б підтвердити відповідні обставини.
Крім того, перелік підстав припинення права власності на земельні ділянки визначений статтею 140 Земельного кодексу України, однак, вимагаючи припинити право власності відповідача на земельні ділянку 3223151000;03;004:0027, 3223151000:03:004:0026, позивач відповідних обставин не вказує.
Враховуючи, що позивачем в установленому порядку не доведено порушення саме відповідачем земельного законодавства у вигляді нецільового використання земельних ділянок та використання з порушенням умов договору, заявлені вимоги в частині припинення права власності на земельні ділянки та припинення права користування земельною ділянкою шляхом розірвання договору, а також похідних вимог про скасування державних актів на право власності на земельні ділянку, повернення спірних земельних ділянок не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Київської області від 01.10.2025 у справі № 911/1742/25, 15.12.2025 Українська міська рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Українська міська рада та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення судом першої інстанції прийнято без з`ясування обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що встановлені законом обмеження зміни цільового призначення земельних ділянок однаково стосуються як її користувачів, так і власників, немає підстав вважати, що використання земельної ділянки не за цільовим призначенням зумовлює для її землекористувача припинення права користування, але не тягне таких наслідків для власника земельної ділянки. Інакше кажучи, негативний наслідок самовільного її використання не за цільовим призначенням, зокрема у вигляді припинення права, на якому особа володіє земельною ділянкою, стосується як користувача, так і власника.
Також скаржником зазначено про те, що ним не доводились в суді обставини факту жорстокого поводження з тваринами, а доводились обставини нецільового використання земельних ділянок, а доказами, які наявні в матеріалах справи, встановлено обставини облаштування на земельних ділянках притулку для собак без дозвільної документації.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2025, матеріали апеляційної скарги Української міської ради по справі № 911/1742/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду, у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали господарської справи № 911/1742/25.
24.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/1742/25.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2026 апеляційну скаргу Української міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2025 у справі № 911/1742/25 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.
27.02.202 від Української міської ради до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/1742/25 за апеляційною скаргою Української міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2025 та призначено розгляд справи на 16.04.2026. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2026 розгляд справи № 911/1742/25 за апеляційною скаргою Української міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2025 відкладено до 28.05.2026.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Української міської ради слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2025 у справі № 911/1742/25 залишити без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно було встановлено Господарським судом Київської області та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідачу видано державні акти серії ЯЕ № 956788 від 23.01.2008, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 020833100002, та серії ЯЕ № 956789 від 23.01.2008, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №020833100001, що підтверджує набуття ним права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3223151000:03:004:0026 загальною площею 0,0400 га; 3223151000:03:004:0027 загальною площею 0,0860 га.
Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру, станом на 05.05.2025 про право власності та речові права на земельну ділянку, цільовим призначенням відповідних земельних ділянок визначено: " 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення".
Згідно з розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 04.04.2007 № 305 "Про надання дозволу на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки ДП "Поліс-Прод" в межах адміністративної території Української міської ради", з урахуванням розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 08.10.2007 № 1331 "Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 04.04.2007 № 305", надано дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 0,2 га Дочірньому підприємству "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" для облаштування зони відпочинку загального користування на території Української міської ради Обухівського району Київської області.
У 2008 році Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрземпроект" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Дочірньому підприємству "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" (облаштування зони відпочинку біля кафе "Черепаха") на території Української міської ради Обухівського району Київської області.
Відповідний проект землеустрою затверджений розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 10.03.2010 № 266, пунктом 2 якого вирішено передати відповідачу в оренду земельну ділянку площею 0,2001 га для облаштування зони відпочинку біля кафе "Черепаха" в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області терміном на 49 років.
Рішенням тридцять шостої сесії п`ятого скликання Обухівської районної ради Київської області від 02.12.2009 № 494.36.У затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,2001 га, що передається в оренду Дочірньому підприємству "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" для іншої комерційної діяльності - облаштування зони відпочинку біля кафе "Черепаха" в межах Української міської ради Обухівського району Київської області.
22.03.2010 між Обухівською районною державною адміністрацією (надалі - орендодавець) та Дочірнім підприємством "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" (надалі - орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, який посвідчено нотаріально (реєстровий № 694) (надалі - договір).
Відповідно до пункту 1.1 договору орендодавець на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 08.10.2007 № 1331 "Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 04.04.2007 № 305" та розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 10.03.2010 № 266 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ДП "Поліс-Прод" для облаштування зони відпочинку біля кафе "Черепаха" в адміністративних межах Української міської ради" передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку з наступними характеристиками: місце розташування - в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області; розмір земельної ділянки - 0,2001 га; цільове призначення земельної ділянки - для облаштування зони відпочинку біля кафе "Черепаха"; кадастровий номер 3223151000:03:004:0109.
Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 договору передача земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі, а право оренди виникає після державної реєстрації цього договору.
Згідно з пунктом 2.1 договору його укладено на 49 років; після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк.
За умовами пункту 6.1 договору, земельна ділянка передається в оренду для облаштування зони відпочинку біля кафе "Черепаха"; земельна ділянка, що передається в оренду за даним договором, повинна використовуватися орендарем ефективно і за цільовим призначенням; право оренди земельної ділянки державної або комунальної власності не може бути відчужене іншим особам, внесено до статутного фонду, передано, у заставу; земельна ділянка повинна використовуватись з дотриманням обмеженої господарської діяльності в прибережній захисній смузі відповідно до ст.ст. 88, 89 Водного кодексу України.
Відповідно до пункту 7.4 договору одним із обов`язків орендаря є використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення.
Вказаний договір може бути розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (пункт 10.4 договору).
Договір набирає чинності після підписання його сторонами та його державної реєстрації (пункт 12.1 договору).
22.03.2010 за актом приймання-передачі орендодавець передав, а орендар прийняв у своє володіння і користування земельну ділянку, що є об`єктом оренди за договором.
На підставі розпорядження міського голови Української міської ради від 24.11.2023 № 461 створено та затверджено склад комісії для здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів на території Української міської територіальної громади.
09.07.2024 комісією, у складі першого заступника міського голови Ткаченка Г.І., начальника управління розвитку інфраструктури виконавчого комітету Української міської ради Шевченка О.М., завідувача сектору екології та природних ресурсів управління розвитку інфраструктури виконавчого комітету Української міської ради Іваницької О.О., головного спеціаліста-юрисконсульта юридичного відділу виконавчого комітету Української міської ради Качуріна Е.В., начальника відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Української міської ради Артюшенка А.В., начальника відділу архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Української міської ради Лугина А.С., головного спеціаліста (інспектор з благоустрою) сектору екології природних ресурсів управління розвитку інфраструктури виконавчого комітету Української міської ради Шовкуна О.П., головного спеціаліста земельного відділу виконавчого комітету Української міської ради Крупської К.Г., головного спеціаліста відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини, державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Обухівського району ГУ Держпродспоживслужби в Київській області Ковтуненко О.С. та провідного фахівця відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства управління безпечності харчових продуктів державного та ветеринарної медицини, державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Обухівського району ГУ Держпродспоживслужби в Київській області Стадніченко Т.П., за участі начальника відділу благоустрою управління розвитку інфраструктури виконавчого комітету Української міської ради Шахової Ю.О., членів ОСББ "Райдужний-3" - керуючого директора Шимохіна А.В., Вароді Е.І., складено акт за результатами комісійного обстеження земельної ділянки за адресою: м. Українка, вул. Київська, буд. 5/1 та прилеглої території комунальної власності. 
Вказаний акт підписаний членами комісії. У акті вказано про проведення перевірки за участі представника закладу, схожого на притулок для тварин ОСОБА_1, яка здійснює нагляд за тваринами (з її слів). 
Відповідно до зазначеного акта комісією встановлено, що на земельних ділянках, що знаходяться в приватній власності, орендованій земельній ділянці та землях комунальної власності громади розміщений заклад, схожий за всіма ознаками на притулок для тварин. Будь-яка документація, згідно з якою здійснюється утримання собак та котів відсутня.
За словами фізичної особи ОСОБА_1, яка була присутня під час здійснення комісією обстеження, на території знаходяться вольєри із собаками та котами, а утримання та годування тварин здійснює Благодійний фонд «Сальвадор».
У зазначеному акті вказано, що офіційних документів на обслуговування тварин будь-якою клінікою не представлено, незрозумілим залишається питання відлову тварин за допомогою лікарських засобів та захоронення трупів собак, що вказує на порушення правил утримання собак і котів.
Також в акті зазначено, що в ході комісійного обстеження виявлено, що прилегла до притулку територія знаходиться в антисанітарному стані, захаращена побутовими відходами і будівельними матеріалами. На землях комунальної власності на території площею 20 кв. м, яка не облаштована твердим покриттям, заскладовано в сміттєвих мішках хаотично біля 5 кв. м відходів ексрементів тварин (собак), які, зі слів ОСОБА_1, вивозяться 1 раз у місяць. Також на землях комунальної власності (орієнтовно біля 600 кв. м) розміщені тимчасові споруди (клітки та вольєри для собак) без відповідної дозвільної документації.
У вказаному акті зазначено, що комісією виявлено ряд порушень правил благоуcтрою території населених пунктів Української міської територіальної громади (УМТГ), затверджених рішенням 20 сесії Української міської ради 8 скликання від 14.07.2022 № 245, а саме порушено: пункт 18 розділу ІІ «Порядок здійснення благоуcтрою та утримання територій об`єктів благоустрою» - суб`єкти господарської діяльності, які є власниками земельних ділянок та/або землекористувачами, а також власники та/або користувачі тимчасових споруд, що розташовані в межах «червоних ліній» вулиць та доріг, зобов`язані на закріпленій території забезпечувати утримання та ремонт відповідних територій; пункт 31 розділу ІІ «Порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою»; пункт 2 розділу ІІІ «Вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій у сфері благоустрою населених пунктів» - підприємства, установи й організації на власних та закріплених територіях повинні здійснювати увесь комплекс робіт, спрямованих на забезпечення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: забезпечення вивезення сміття, бруду, побутових відходів, опалого листя на відведені для цього ділянки або об`єкти поводження з відходами. Вивезення сміття, побутових відходів здійснюється шляхом укладення відповідних договорів із підприємствами; регулярне прибирання контейнерних майданчиків з періодичністю, яка дасть можливість забезпечити їх утримання у належному санітарному стані; пункт 1 розділу VI «Вимоги до санітарного очищення території» - збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюється суб`єктом господарювання, який уповноважений на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах; пункт 2 розділу IV «Вимоги до санітарного очищення території» - зберігання побутових відходів здійснюється згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць; пункт 5 розділу ХІІ «Вимоги до здійснення благоустрою та утримання прибудинкової території» - забороняється викидати трупи собак, котів та інших тварин або захоронювати їх у не відведених для цього місцях (контейнерах для сміття, газонах тощо).
Згідно з вказаним актом комісією вирішено: 1) власника земельних ділянок - відповідача попередити про безумовне виконання ст. 91 Земельного кодексу України; 2) користувачам земельних ділянок, які розміщують на них клітки та вольєри для утримання собак, порушуючи чинне законодавство України: усунути порушення Правил благоустрою території населених пунктів Української міської територіальної громади (УМТГ), затверджених рішенням 20 сесії Української міської ради 8 скликання від 14.07.2022 № 245, виявлених в ході комісійної перевірки; 2) надати виконавчому комітету Української міської ради відповідну документацію на право розміщення на обстежуваній території тимчасових споруд для утримання тварин.
Листом від 05.08.2024 №3479/3-24 позивач звернувся до Київської обласної прокуратури щодо притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Дочірнього підприємства "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час", а також вирішення питання про скасування права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223151000:03:004:0027, 3223151000:03:004:0026 у зв`язку з тим, що використання таких земель здійснюється з порушенням земельного законодавства. Також, позивач повідомив, що на таких земельних ділянках утримуються без належних умов та будь-якої дозвільної документації близько 120 собак у 12 вольєрах, нагляд за якими не здійснюється, та будь-які документи ветеринарної клініки не надано. Крім того позивач повідомив, що такі земельні ділянки знаходяться в антисанітарному стані, мають стійкий сморід, а прибережна захисна зона р. Стугна забруднюється екскрементами та сечовиділеннями тварин.
У відповідь на вказаний лист, Обухівською окружною прокуратурою листом від 30.08.2024 №56-7558вих-24 повідомлено, що у провадженні Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 12023111230001714, де перевіряється, у тому числі, факт можливого порушення вимог земельного та іншого законодавства Дочірнім підприємством "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час"; з метою активізації досудового розслідування та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні №12023111230001714 прокурором 30.08.2024 надані письмові вказівки.
Листом від 20.09.2024 № 2009/6 Адвокатське бюро "Адвокатське бюро Вікторії Марушевської" звернулося до позивача з адвокатським запитом щодо надання інформації з приводу усунення Дочірнім підприємством "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" порушень, виявлених під час комісійним обстеженням, а також документів на право розміщення тимчасових споруд для утримання тварин на обстежувальних земельних ділянках .
У відповідь на вказаний запит, позивач листом від 27.09.2024 № 4453/3-24 повідомив, що Благодійним фондом "Сальвадор" (притулок) частково усунуті порушення Правил благоустрою території населених пунктів Української міської територіальної громади. Крім того, зазначено, що до Виконавчого комітету Української міської ради документація на право розміщення на обстежувальній території тимчасових споруд для утримування тварин у відповідь не надходила. У відповіді зазначено, що для усунення виявлених порушень подано відповідну заяву до правоохоронних органів та порушено питання про скасування права власності Дочірнього підприємства "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" на земельні ділянки в судовому порядку.
Обухівське районне управління поліції ГУНП в Київській області листом від 04.10.2024 №10429/109/1600 звернулось до позивача щодо отриманням додаткової інформації, зокрема, щодо: цільового призначення земельних ділянок з кадастровими номерами 3223151000:03:004:0027, 3223151000:03:004:0026; надання міською радою дозволу на розміщення тимчасових споруд на утримання тварин. Також вказаним листом повідомлено, що слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12023111230001714 від 21.07.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 299 Кримінального кодексу України, за фактом жорстокого поводження з тваринами, що належать до хребетних, у тому числі з безпритульними тваринами.
Листом від 12.11.2024 № 4995/3-24 позивач направив на адресу відповідача акт, складений за результатами комісійного огляду. Додатково, у такому листі позивач просив відповідача усунути виявлені недоліки у місячний строк. На підтвердження направлення відповідачу вказаного листа 13.11.2024 рекомендованим поштовим відправленням № 0874600193937 надано довідку від 05.12.2024 відділенням поштового зв`язку м. Обухів, у якій причиною повернення відповідного відправлення вказано: "адресат відмовився".
Нецільове використання відповідачем вищезазначених земельних ділянок, за доводами позивача, стало причиною звернення з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим кодексом (частина 1 статті 140 Земельного кодексу України).
Підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини (частина 1 статті 141 Земельного кодексу України).
Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки; д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим кодексом (частина 1 статті 143 Земельного кодексу України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2022 у справі № 477/2330/18 зазначила, що формулювання приписів статей 140, 141 і 143 Земельного кодексу України частково дублюються, а стаття 143 Земельного кодексу України має назву «Підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку», тобто поєднує підстави припинення у судовому порядку як права власності, так і права користування земельною ділянкою.
Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання останніх за цільовим призначенням (пункт «а» частини 1 статті 91, пункт «а» частини статті 96 Земельного кодексу України). Аналогічний обов`язок визначений в абзаці 10 статті 35 Закону України «Про охорону земель».
Цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку (абзац 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про землеустрій» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Метою встановлення категорій земель за цільовим призначенням є забезпечення особливого правового режиму для їх охорони і ефективного використання. 
Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (частини 1 статті 19 Земельного кодексу України).
Отже, і власник, і користувач земельної ділянки зобов`язані використовувати її за цільовим призначенням, зокрема для того, щоби забезпечити збереження землі, її ресурсів, надр і їх законне та раціональне використання. Такий обов`язок не є ілюзорним. Його порушення може тягнути відповідні негативні наслідки. Зміна цільового призначення приватної земельної ділянки з однієї категорії, визначеної частиною 1 статті 19 Земельного кодексу України, на іншу може здійснюватися на підставі замовленого власником проекту землеустрою та з дотриманням відповідної процедури.
Враховуючи те, що встановлені законом обмеження зміни цільового призначення земельних ділянок однаково стосуються як її користувачів, так і власників, немає підстав вважати, що використання земельної ділянки не за цільовим призначенням зумовлює для її землекористувача припинення права користування, але не тягне таких наслідків для власника земельної ділянки. Інакше кажучи, негативний наслідок самовільного її використання не за цільовим призначенням, зокрема у вигляді припинення права, на якому особа володіє земельною ділянкою, стосується як користувача, так і власника за додержання критеріїв правомірного втручання у його право мирного володіння цим майном.
Близькі за змістом висновки щодо застосування припису пункту «а» частини 1 статті 143 Земельного кодексу України як підстави припинення права власності на земельну ділянку у випадку її використання не за цільовим призначенням послідовно робив Верховний Суд у постановах від 18.03.2020 у справі № 287/584/16-ц, від 18.05.2020 у справі № 287/576/16-ц, від 01.07.2020 у справі № 287/575/16-ц, від 19.08.2020 у справі № 287/587/16-ц, від 03.06.2020 у справі № 287/581/16-ц, від 05.06.2020 у справі № 287/589/16-ц. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2022 у справі № 477/2330/18 виснувала, що використання земельної ділянки не за цільовим призначенням може бути підставою для припинення в судовому порядку як права власності, так і права користування нею (пункту «а» частини 1 статті 143 Земельного кодексу України).
Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу підставами для виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
За змістом положень статей 626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положення статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Так, за частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Тож іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного його порушення, відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і саме настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.
Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до положень статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.
У статті 25 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендар земельної ділянки має право, зокрема, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження. 
Відповідно до частини 2 статті 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема, виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі.
Згідно зі статтею 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.
Підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки визначені Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України та Законом України "Про оренду землі".
Відповідно до частини 4 статті 31 Закону України "Про оренду землі" розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Частиною 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до пункту "ґ" частини 1 статті 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.
Отже, дострокове розірвання договору оренди можливе, зокрема, на вимогу однієї із сторін договору за рішенням суду у випадках, передбачених законом або договором. При цьому окремою підставою для примусового припинення права користування земельною ділянкою на умовах оренди є використання орендарем земельної ділянки не за цільовим призначенням.
Як зазначалось вище, звертаючись з позовом у даній справі, позивач зазначав, що відповідачем використовуються не за цільовим призначенням земельні ділянки, які є у нього у власності та у користуванні.
Отже, предметом встановлення у даній справі є доведеність/недоведеність обставин використання відповідачем спірних земельних ділянок не за цільовим призначенням.
Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу видано державні акти серії ЯЕ № 956788 та серії ЯЕ № 956789 від 23.01.2008, що підтверджують набуття відповідачем права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3223151000:03:004:0026 загальною площею 0,0400 га, 3223151000:03:004:0027 загальною площею 0,0860 га.
Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру, станом на 05.05.2025 про право власності та речові права на земельну ділянку, цільовим призначенням відповідних земельних ділянок визначено - «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення».
Тобто, на підставі державних актів серії ЯЕ № 956788 від 23.01.2008 та серії ЯЕ № 956789 від 23.01.2008, Дочірньому підприємству "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" належить на праві власності земельні ділянки загальною площею 0,126 га, а саме, земельні ділянки з кадастровими номерами: 3223151000:03:004:0026 загальною площею 0,0400 га та 3223151000:03:004:0027 загальною площею 0,0860 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
22.03.2010 між Обухівською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та Дочірнім підприємством "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час", як орендарем, було укладено договір, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку з наступними характеристиками: місце розташування - в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області; розмір земельної ділянки - 0,2001 га; цільове призначення земельної ділянки - для облаштування зони відпочинку біля кафе "Черепаха"; кадастровий номер 3223151000:03:004:0109.
Тобто, на підставі договору, Дочірньому підприємству "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" належить право користування земельною ділянкою (кадастровий номер 3223151000:03:004:0109) загальною площею 0,2001 га, із цільовим призначенням - для облаштування зони відпочинку біля кафе "Черепаха".
Позивач, на підтвердження своїх доводів щодо нецільового використання відповідачем спірними земельними ділянками, посилався, зокрема, на акт комісійного обстеження земельної ділянки за адресою: м. Українка, вул. Київська, буд. 5/1 та прилеглої території комунальної власності, складеного 09.07.2024, на листи Української міської ради, Обухівської окружної прокуратури, Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області.
Так, як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2024 комісією Української міської ради складено акт, за результатами комісійного обстеження земельної ділянки за адресою: м. Українка, вул. Київська, буд. 5/1 та прилеглої території комунальної власності (надалі - акт).
Відповідно до зазначеного акта комісією встановлено, що на земельних ділянках, що знаходяться в приватній власності, орендованій земельній ділянці та землях комунальної власності громади розміщений заклад, схожий за всіма ознаками на притулок для тварин. Будь-яка документація, згідно з якою здійснюється утримання собак та котів відсутня.
За словами фізичної особи ОСОБА_1 , яка була присутня під час здійснення комісією обстеження, на території знаходяться вольєри із собаками та котами, а утримання та годування тварин здійснює Благодійний фонд «Сальвадор».
У зазначеному акті вказано, що офіційних документів на обслуговування тварин будь-якою клінікою не представлено, незрозумілим залишається питання відлову тварин за допомогою лікарських засобів та захоронення трупів собак, що вказує на порушення правил утримання собак і котів.
Також в акті зазначено, що в ході комісійного обстеження виявлено, що прилегла до притулку територія знаходиться в антисанітарному стані, захаращена побутовими відходами і будівельними матеріалами. На землях комунальної власності на території площею 20 кв. м, яка не облаштована твердим покриттям, заскладовано в сміттєвих мішках хаотично біля 5 кв. м відходів ексрементів тварин (собак), які, зі слів ОСОБА_1, вивозяться 1 раз у місяць. Також на землях комунальної власності (орієнтовно біля 600 кв. м) розміщені тимчасові споруди (клітки та вольєри для собак) без відповідної дозвільної документації.
У вказаному акті зазначено, що комісією виявлено ряд порушень правил благоуcтрою території населених пунктів Української міської територіальної громади (УМТГ), затверджених рішенням 20 сесії Української міської ради 8 скликання від 14.07.2022 № 245, а саме порушено: пункт 18 розділу ІІ «Порядок здійснення благоуcтрою та утримання територій об`єктів благоустрою» - суб`єкти господарської діяльності, які є власниками земельних ділянок та/або землекористувачами, а також власники та/або користувачі тимчасових споруд, що розташовані в межах «червоних ліній» вулиць та доріг, зобов`язані на закріпленій території забезпечувати утримання та ремонт відповідних територій; пункт 31 розділу ІІ «Порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою»; пункт 2 розділу ІІІ «Вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій у сфері благоустрою населених пунктів» - підприємства, установи й організації на власних та закріплених територіях повинні здійснювати увесь комплекс робіт, спрямованих на забезпечення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: забезпечення вивезення сміття, бруду, побутових відходів, опалого листя на відведені для цього ділянки або об`єкти поводження з відходами. Вивезення сміття, побутових відходів здійснюється шляхом укладення відповідних договорів із підприємствами; регулярне прибирання контейнерних майданчиків з періодичністю, яка дасть можливість забезпечити їх утримання у належному санітарному стані; пункт 1 розділу VI «Вимоги до санітарного очищення території» - збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюється суб`єктом господарювання, який уповноважений на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах; пункт 2 розділу IV «Вимоги до санітарного очищення території» - зберігання побутових відходів здійснюється згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць; пункт 5 розділу ХІІ «Вимоги до здійснення благоустрою та утримання прибудинкової території» - забороняється викидати трупи собак, котів та інших тварин або захоронювати їх у не відведених для цього місцях (контейнерах для сміття, газонах тощо).
Згідно з вказаним актом комісією вирішено: 1) власника земельних ділянок - відповідача попередити про безумовне виконання ст. 91 Земельного кодексу України; 2) користувачам земельних ділянок, які розміщують на них клітки та вольєри для утримання собак, порушуючи чинне законодавство України: усунути порушення Правил благоустрою території населених пунктів Української міської територіальної громади (УМТГ), затверджених рішенням 20 сесії Української міської ради 8 скликання від 14.07.2022 № 245, виявлених в ході комісійної перевірки; 2) надати виконавчому комітету Української міської ради відповідну документацію на право розміщення на обстежуваній території тимчасових споруд для утримання тварин.
У вказаному акті зафіксовано недотримання Дочірнім підприємством "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" п.п. 18, 31 розд. ІІ, п. 2 розд. ІІІ, п.п. 1-2 розд. VІ, п. 5 розд. ХІІ Правил благоустрою території населених пунктів Української міської територіальної громади, затверджених рішенням Української міської ради від 14.07.2022 № 245. За результатами перевірки вирішено: попередити Дочірнє підприємство "Поліс-Прод" підприємства зі стовідсотковою інвестицією "Час" про безумовне виконання вимог ст. 91 Земельного кодексу України та зобов`язано таку особу усунути допущені порушення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідне комісійне обстеження, за наслідками якого складено акт від 09.07.2024, було проведено щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Українка, вул. Київська, буд. 5/1 та прилеглої території комунальної власності. 
Водночас, позивачем до матеріалів справи не надано рішення уповноваженого органу про присвоєння земельним ділянкам з кадастровими номерами 3223151000:03:004:0026, 3223151000:03:004:0027 та 3223151000:03:004:0109, які є у власності та у користуванні відповідача, відповідної адреси, що ставить під сумнів те, що відповідне обстеження, за наслідками якого складено акт від 09.07.2024, проводилось щодо земельних ділянок, які належать відповідачу на праві власності, згідно з державними актами серії ЯЕ № 956788 від 23.01.2008 та серії ЯЕ № 956789 від 23.01.2008, та на праві користування, згідно з договором.
Крім того, у відповідному акті комісією зазначено про захаращеність (складування сміттєвих мішків, розміщення кліток і вольєрів) земель комунальної власності на загальній площі 625 кв. м, що становить 0,0625 га. У той же час, у відповідача на праві власності та на праві користування знаходяться земельні ділянки загальною площею 0,3261 га.
При цьому, відомостей, на яких саме земельних ділянках комунальної власності (з кадастровими номерами відповідних земельних ділянок для їх ідентифікації) проводилось відповідне комісійне обстеження, акт від 09.07.2024 не містить.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що зі змісту вказаного акта вбачається, що комісією не встановлювались конкретні обставини використання відповідачем земельних ділянок, які належать відповідачу на праві власності та на праві користування, не за цільовим призначенням. Викладені у зазначеному акті відомості, по своїй суті, стосувались знаходження на певних земельних ділянках вольєрів із собаками та котами без відповідної документації, що вказує на порушення правил утримання собак і котів.
Відсутність у вказаному акті посилань на порушення відповідачем, як землевласником та землекористувачем, конкретних приписів земельного законодавства щодо використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, додатково свідчить на користь висновків про не встановлення комісією конкретних обставин використання відповідачем спірних земельних ділянок не за цільовим призначенням, а встановлення комісією виключно питання порушення правил утримання собак і котів.
Крім того, листи Української міської ради від 05.08.2024 № 3479/3-24, від 27.09.2024 № 4453/3-24, Обухівської окружної прокуратури від 30.08.2024 № 56-7558вих-24, Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області від 04.10.2024 №10429/109/1600, на які посилається позивач в обгрунтування своїх позовних вимог, грунтуються виключно на акті від 09.07.2024 та стосуються питань правил утримання тварин, та не свідчать про встановлення ними (листами) обставин використання відповідачем відповідних земельних ділянок не за цільовим призначенням.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до закріпленого у статтях 2, 13, 74 Господарського процесуального кодексу України принципу змагальності сторін кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, та, водночас, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не доведено порушення саме відповідачем земельного законодавства у вигляді нецільового використання земельних ділянок, які знаходяться у нього на праві власності, згідно з державними актами серії ЯЕ № 956788 від 23.01.2008 та серії ЯЕ № 956789 від 23.01.2008, та на праві користування, згідно з договором.
Вказані обставини свідчать про недоведеність позивачем підстав для припинення права власності відповідача на земельні ділянки та припинення права користування земельною ділянкою шляхом розірвання договору, і, відповідно, про відсутність підстав для скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та повернення спірних земельних ділянок.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 Цивільного кодексу України).
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «"East/West Alliance Limited" проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:
- втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;
- якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;
- втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07).
Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
Тобто, лише у разі дотримання всіх зазначених вище критеріїв можна визнати втручання держави у права пропорційним, а отже, правомірним, справедливим та виправданим. Суд повинен відповідно до принципу індивідуального підходу в кожному випадку вирішувати питання пропорційності, з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, оскільки в одному випадку обмеження буде пропорційним, а в іншому випадку те саме обмеження пропорційним не вважатиметься (такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, у постанові Верховного Суду від 13.01.2026 у справі № 924/879/23).
З урахуванням обставин даної справи, а саме, не доведеності позивачем обставин нецільового використання відповідачем спірних земельних ділянок, та, з огляду на відсутність всіх трьох критеріїв втручання у право на мирне володіння майном, задоволення позову в частині вимог про припинення права власності відповідача на земельні ділянки та похідних вимог не матиме легітимної мети.
Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є обгрунтованими, та такими, що відповідають обставинам даної справи і нормам законодавства, які регулюють спірні правовідносини.
Встановивши обставини даної справи та надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.
На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків по суті спору.
Колегія суддів апеляційного суду вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи скаржника, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
У статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2025 у справі № 911/1742/25 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги Української міської ради слід відмовити, а рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2025 у справі № 911/1742/25 залишити без змін.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Української міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2025 у справі № 911/1742/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 01.10.2025 у справі № 911/1742/25 - залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.
4. Матеріали справи № 911/1742/25 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у період з 13.06.2026 по 15.06.2026 у відрядженні та у період з 16.06.2026 по 01.07.2026 у відпустці, а також у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у період з 12.06.2026 по 24.06.2026 у відрядженні та у період з 25.06.2026 по 26.06.2026 у відпустці повний текст постанови складено і підписано 02.07.2026.

Головуючий суддя О.М. Сибіга 

Судді С.А. Гончаров

О.В. Тищенко