17 червня 2026 року

Справа № 642/2194/26
Провадження № 2/642/1290/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Харків
Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Проценко Л.Г.,
за участю секретаря Шевченко Т.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ КОЛЕКТ» в особі свого представника Варшавського К.А. звернулось до Холодногірського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9925901 від 24.12.2024 в розмірі 37000 (тридцять сім тисяч) грн. 00 коп., з яких: 10000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 14000,00 грн. – заборгованість комісії за надання кредиту; 1000,00 грн. – заборгованість штрафних санкцій, за неналежне виконання кредитного зобов`язання. Крім того позивач просив стягнути з відповідача на свою користь сплачену суму судового збору в розмірі 2662,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн.
Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 27.03.2026 було відкрито провадження по справі та її розгляд призначено в спрощеному порядку з викликом сторін.
До судових засідань 05.05.2026 та 17.06.2026 відповідач не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надано. Відповідно до довідки АТ «Укрпошта» поштові конверти з копією ухвали про відкриття провадження, судовими повістками повернуто до суду без вручення з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».
Крім того, відповідач був повідомлений про дату і час розгляду справи шляхом направлення SMS-повідомлень на номер мобільного телефону, який був ним зазначений при оформленні вказаного кредитного договору. Довідка про доставку вказаного повідомлення (виклику до суду) міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив розгляд справи проводити у його відсутності, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 24.12.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9925901 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Після того як Відповідач здійснив реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора заповнила електронну анкету-заяву на отримання споживчого кредиту на вебсайті Первісного кредитора (https://amigo.com.ua), ТОВ «МІЛОАН» того ж дня направило Відповідачу пропозицію (оферту) укласти Кредитний договір у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника повного тексту договору. 
Підписавши договір відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
У свою чергу відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в розмірі 37000,00 грн, з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 14 000,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту; 1000,00 грн штрафні санкції за неналежне виконання грошового зобов`язання.
25 листопада 2025 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» уклали договір факторингу № ДО-20251125, відповідно до якого ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками ТОВ «МІЛОАН», у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 9925901 від 24.12.2024. До позивача перейшли всі права первісного кредитора у повному обсязі включаючи право на стягнення суми боргу, комісій, штрафних санкцій.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутній кредитний договір № 9925901 від 24.12.2024, який, за твердженням позивача, був укладений між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН». 
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вва Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За відсутності кредитного договору суд позбавлений можливості встановити факт його укладення, перевірити дотримання передбаченої законом форми правочину, а також з`ясувати його істотні умови, зокрема щодо розміру кредиту, строку його повернення, порядку нарахування процентів, комісій та інших платежів.
Надані позивачем анкета-заява на кредит, паспорт споживчого кредиту, графік платежів до паспорту споживчого кредиту, платіжне доручення, картка обліку виконання договору, відомості про щоденні нарахування та погашення самі по собі не є належними та достатніми доказами укладення кредитного договору № 9925901 від 24.12.2024 та не дають можливості встановити його зміст і погоджені його сторонами умови.
Позивачем будь-яких клопотань про витребування доказів не заявлено.
Відповідно до ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Включення відомостей щодо відповідача до реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу, саме по собі не є належним та достатнім доказом наявності у позивача права вимоги до відповідача, оскільки не підтверджує ані факту укладення кредитного договору, ані його змісту та умов, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.
З огляду на викладене суд вважає недоцільним у межах даної справи досліджувати обставини щодо заявленого позивачем розміру заборгованості, оскільки за відсутності кредитного договору та належних доказів його укладення і змісту неможливо встановити правову підставу виникнення зобов`язання, а також перевірити порядок та умови нарахування заявлених до стягнення сум та їх обґрунтованість.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.03.2023 року у справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво21)).
Оскільки позивач не довів наявності у нього права вимоги до відповідача за кредитним договором № 9925901 від 24.12.2024, а отже й порушення свого права, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у цій справі не підлягають стягненню з відповідача на його користь.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Повний текст рішення складено 17 червня 2026.

Сторони:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ», місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, проспект Соборності, буд. 30-А, приміщення (офіс) 321, код ЄДРПОУ 43950742;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.Г. Проценко