Справа № 515/243/26
Провадження № 2/515/671/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м. Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого – судді Олійника К. І.,
за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2026 року ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Давиденка К. В., звернувся до виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно.
На обґрунтування своїх позовних вимог вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 . За життя батьки побудували садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 .
На момент смерті батька разом з ним зареєстровані та проживали - позивач, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а на момент смерті ОСОБА_3 разом з нею зареєстровані та проживали позивач та його сестра ОСОБА_4 
Отже фактично спадщину після смерті батька відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняли позивач, його мати та його сестра, оскільки проживали разом з ним. Після смерті матері спадщину прийняла ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла сестра позивача ОСОБА_4 . Після смерті сестри ОСОБА_3 подав до Саратської державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини та як є спадкоємцем другої черги за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок йому було відмовлено з причини відсутності правовстановлюючих документів на зазначене майно та реєстрації права власності.
На підставі викладеного, ОСОБА_3 просив визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Рух справи
Ухвалою Татарбунарського районного суду від 09 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
Витребувано від Саратської державної нотаріальної контори Одеської області засвідчені копії спадкових справ, а саме:
- після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в селі Струмок, Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області;
- після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 в селі Спаське, Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області;
- після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 в селі Спаське, Білгород-Дністровського (Татарбунарського) району Одеської області.
Ухвалою Татарбунарського районного суду від 01 квітня 2026 року витребувано від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. (68100, Одеська область, м. Татарбунари, вул. Центральна, 33 кв, 2) копію спадкової справи після смерті  ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою Татарбунарського районного суду від 22 квітня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.
Аргументи, доводи, клопотання учасників справи
Представник позивача, адвокат Давиденко К. В., до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності довірителя. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, адвокат Логінов О. Г., просив провести розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Згідно з копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.7)
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08 червня 1985 року, виписаного російською мовою, батьками « ОСОБА_5 » є « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_3 » (а.с.12).
Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 16 листопада 2005 року підтверджується, що 16 листопада 2005 року виконавчим комітетом Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 13. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а.с.10).
Відповідно до копії повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 26.01.2018 року, виданого Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 26.01.2018 року, виданого Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, підтверджується, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).
З копії повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 03 жовтня 2017 року, виданого Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).
Відповідно до виписки з облікової картки об`єкта по господарського обліку № 16 від 05.02.2026 року вбачається, що ОСОБА_2 є головою домогосподарства на АДРЕСА_1 (а.с. 16).
Відповідно до технічного паспорту виготовленого 20 квітня 2018 року Татарбунарським районним бюро технічної інвентаризації, замовником якого є ОСОБА_1 , об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 є житловий будинок садибного (індивідуального) типу, загальною площею 83,4 кв.м., житловою площею 33,1 кв. м. (а.с.13-15).
Постановою Саратською державною нотаріальною конторою Одеської області від 17.11.2023 року за вих. № 832/02-31 ОСОБА_1  відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 , з причин відсутності державної реєстрації права власності на успадковане майно (а.с. 17).
З інформації Саратської державної нотаріальної контори Одеської області від 17.03.2026 року за вих. № 111/01-16 повідомляється, що згідно перевірці у спадковому реєстрі спадкова справа щодо майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 – не заводилась. 
З витребуваної судом копії спадкової справи № 192/2016, щодо майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , приватним нотаріусом татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П., вбачається, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_9 .. Інші спадкоємці відсутні.
Згідно з копією спадкової справи № 72/2018 щодо майна померлої ОСОБА_4 , заведеної 22 березня 2018 року Саратською районною державною конторою Одеської області спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_1 .
Мотивувальна частина
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно суду необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.
Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.
Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних та житлово-комунального господарства, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, громадські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року), не подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності.
Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації.
Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі № 201/7012/18 (провадження № 61-8387св19). 
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13, та з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св18) та від 05 червня 2024 року у справі № 678/1418/17 (провадження № 61-16687св23).
Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року
у справі № 201/7012/18 за позовом фізичної особи до територіальної громади
м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (справа у подібних правовідносинах), колегія суддів касаційного суду зазначила, що: «…індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації…».
Встановивши, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 збудований ОСОБА_2 у 1970 року у встановленому законом порядку, на земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням, суд дійшов висновку, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 набула право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який не є самочинним будівництвом, а її син – ОСОБА_1 , який звернувся у передбачений законом строк до нотаріальної контори, має право на його успадкування.
Висновки за результатами розгляду справи
Звертаючись з вказаним позовом, ОСОБА_1 подав суду нажлежні докази на підтвердження обставин належності спадкодавцю спірного домоволодіння, у тому числі, довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості (оціночний акт), виписку з домової книги і технічний паспорт, тому, з урахуванням встановлених обставин справи, позовні вимоги останнього підлягають до задоволення.
Щодо судових витрат
Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України).
Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то з Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на користь позивача підлягає стягненню 1 064,96 грн судового збору за подання позовної заяви до суду.
Разом з тим, позивач просить не відшкодовувати понесені витрати.
Керуючись ст.ст. 76-82, 133, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1  право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з належними до нього будівлями та спорудами, відповідно до технічного паспорту, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Відповідач: Татарбунарська міська рада, місцезнаходження: 68100, Одеська область, Білгород-Дністровський район, м. Татарбунари, вул. Лесі Українки, 18 (ЄДРПОУ 37197846). 

Суддя К. І. Олійник

Повний текст судового рішення виготовлено 02.07.2026