1	Справа № 335/5434/26  2-а/335/121/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2026 року        м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суді міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Зеленої Руслани Вячеславівни, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі свого представника – адвоката Зеленої Р.В., звернувся до суду із вказаною позовною заявою, у якій просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 3912 від 13.01.2025, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що 07.05.2026 позивачу із застосунку «Приват 24» стало відомо про те, що його рахунки арештовано в межах виконавчого провадження № 80057682.
Позивач не був обізнаний про те, що стосовно нього ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено постанову № 3912 від 13 січня 2025 року та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. 00 коп., оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення присутнім не був, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений не був та примірник постанови не отримував засобами поштового зв`язку.
В результаті ознайомлення 14 травня 2026 року з матеріалами виконавчого провадження, стало відомо, що 23 січня 2026 року відкрито виконавче провадження № 80057682 з примусового виконання виконавчого документа: постанови № 3912 від 13 січня 2025 року.
Відповідно до постанови № 3912 від 13.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення, під час загальної мобілізації ОСОБА_1 , 09 січня 2025 року, перебуваючи у м. Запоріжжі, не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки та поліцейського, чим порушив вимоги частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 25 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560. 
Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на нього було накладено штраф у сумі 17 000 грн.
Проте, як зазначає представник позивача, станом на 09.01.2025 у позивача був наявний військо-обліковий документ в електронній формі, який відповідно до п. 9 Порядку №559, має таку ж юридичну силу, як і паперовий документ. Відповідно до витягу з е-ВОД позивач ОСОБА_1 вчасно оновив свої облікові дані, дата оновлення даних 29.06.2024.
Крім того, як зазначає представник позивача, оскаржувана постанова не містить жодних посилань на те, що здійснювався фото- та відеозапис процесу перевірки наявності або відсутності у ОСОБА_1 військово-облікового документа, як доказ обставин вчинення адміністративного правопорушення.
Також, в оскаржуваній постанові не зазначено даних: посад та прізвищ, імен, по батькові співробітників Національної поліції України та територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які здійснювали заходи перевірки, як і не вказано місця (адреси), де здійснювався захід з перевірки наявності у ОСОБА_1 військово-облікового документа.
Враховуючи наведене, позивач із оскаржуваною постановою не погоджується, та вважає що в його діях відсутній факт та подія адміністративного правопорушення, а провадження стосовно ОСОБА_1 , з урахуванням положень ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.
Ухвалою судді від 20.05.2026 позовну заяву залишено без руху, оскільки представником позивача разом із адміністративним позовом не подано заяви про поновлення строку для звернення до суду, з доказами (поясненнями) поважності причин його пропуску, та надано позивачу строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.
25.05.2026 на адресу суду надійшла заява представника позивача – адвоката Зеленої Р.В. про поновлення строку для звернення до суду, якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 20.05.2026.
Ухвалою судді від 26.05.2026 поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до суду з позовом щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Прийнято до розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Зеленої Руслани Вячеславівни, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, та відкрити провадження у справі.
29.05.2026 від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву зазначено, що під час складання протоколу №3912 від 09.01.2025 року про адміністративне правопорушення, громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ознайомлено з правами та обов`язками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі зі змістом статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 63 Конституції України. Будь-яких заяв та клопотань від громадянина ОСОБА_1 не надходило. Про час, дату та місце розгляду адміністративної справи Позивач також повідомлявся.
Відповідно до відомостей ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач 09.01.2025 року, перебуваючи у м. Запоріжжя, не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, чим порушив вимоги частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 25 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 оку №560.
У пункті 25 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 зазначено, що громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військовообліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. В частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. 
Доказів про виконання вищезазначених вимог позивач суду не надав, будь-які клопотання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не заявляв.
Згідно з ч. 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», уповноважені представники ТЦК та СП або поліцейські мають право здійснювати фото- та відеофіксацію під час пред`явлення та перевірки документів, вручення повісток чи інших адміністративних процедур, однак термін зберігання таких відео записів становить 30 днів.
Згідно даних Єдиного електронного реєстру військовозобов`язаних «Оберіг» громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебував на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_6 з 09.01.2025 року. Виключений з військового обліку 20.10.2025 року на підставі висновку ВЛК від 10.02.2025 року.
Отже, притягнення позивача до адміністративної відповідальності як порушника законодавства, є законним та обґрунтованим, так як Позивач перебував у громадському місці без військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.
Наявні в матеріалах справи докази не спростовують вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.
З урахуванням зазначеного, представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , відмовити у повному обсязі.
04.06.2026 від представника позивача – адвоката Зеленої Р.В. надійшла відповідь на відзив. 
Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Враховуючи, що подання відповіді на відзив не передбачено в цій категорії справ, суд його до уваги не приймає при розгляді справи по суті.
Крім того, 04.06.2026 від представника позивача – адвоката Зеленої Р.В. надійшла заява про намір стягнення витрат на правничу допомогу.
Перше судове засідання у цій справі було призначено на 16 червня 2026 року (без виклику сторін), і в цей день суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення до 19 червня 2026 року.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні у ній докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
Судом встановлено, що оператором відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдатом ОСОБА_3 складено протокол №3912 від 09.01.2025 відносно позивача ОСОБА_1 , згідно якого, 14:50 год. 09.01.2025 перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, чим порушив вимоги частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 25 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560. Враховуючи, що вищезазначені дії (бездіяльність) вчинені в умовах особливого періоду, то ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
У протоколі також зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 13.01.2025 о 12 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення №3912 від 09.01.2025 не містить підписів ОСОБА_1 . Крім того, протокол не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 відмовився від проставлення підписів у протоколі.
13.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 3912 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , якою притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він під час загальної мобілізації, 09.01.2025, перебуваючи у м. Запоріжжя, не мав при собі військово-облікового документа та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки та поліцейському, чим порушив вимоги частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 25 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.  Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно із частиною 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Отже, невиконання громадянами обов`язку, передбаченого ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», створює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 210-1 КУпАП.
При цьому, для притягнення особи до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, передусім підлягає доказуванню факт відсутності військово-облікового документа у особи, або факт відмови особи від пред`явлення за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського військово-облікового документа.
Зі змісту протоколу №3912 від 09.01.2025 про адміністративне правопорушення встановлено, що до нього не долучено будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 за законною вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського не пред`явив військово-обліковий документ.
Як зазначено у положеннях ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації. 
Разом з тим, у додатках до протоколу №3912 від 09.01.2025 про адміністративне правопорушення, який складено відносно позивача ОСОБА_1 , відсутні відомості про наявність відеозапису, на якому була б зафіксована перевірка військово-облікового документа у ОСОБА_1 , та зафіксований факт його відсутності або відмову ОСОБА_1 пред`явити військово-обліковий документ, як того вимагають положення ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідачем до відзиву не долучено доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за обставин, зазначених у постанові №3912 від 13.01.2025 про адміністративне правопорушення.
Відсутність належних на допустимих доказів того, що позивач ОСОБА_1 своїми діями або бездіяльністю порушив виконання обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, позбавляє можливості суд встановити факт вчинення позивачем правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово зазначав, що при оцінці доказів слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом», що має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Вказані судом обставини свідчать про обґрунтовані сумніви у доведеності вини позивача в інкримінованому порушенні, що тлумачиться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України, не виконав свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 рішення – постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а відтак оскаржувана позивачем постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказані обставини, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 134, 139, 159, 205, 211, 217, 227, 228, 241, 246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Зеленої Руслани Вячеславівни, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Скасувати постанову № 3912 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України, яка складена 13 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 .
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 665 гривень (шістсот шістдесят п`ять) 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання, шляхом подання апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          Гашук К.В.