Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 712/3309/26
Номер провадження2/711/2285/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
11 березня 2026 року ТОВ «Кошельок», в інтересах якого діє представник за довіреністю Гурський Герман Юрійович, звернулося до Соснівського районного суду м.Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 624 грн та судові витрати (вхідний №12676, а.с.1-8).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 31.08.2021 між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» було укладено договір № 3641010278-450775 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - Договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у Договорі.
Як зазначає позивач у мотивувальній частині позовної заяви, Договір укладений згідно ст. 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування» та Правил надання позики на умовах фінансового кредиту товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок». 
Проте відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором: не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду, у відповідача за Договором № 3641010278-450775 від 31.08.2021 утворилась заборгованість в розмірі 10 624 грн, з яких 3200 грн – заборгованість за сумою кредиту, та 7424 грн – заборгованість за відсотками.
З огляду на викладене ТОВ «Кошельок» просить суд ухвалити рішенням, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 3641010278-450775 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в розмірі 10 624 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн та витрати на сплату судового збору в сумі 2662,40 грн. 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2026 року позовну заяву ТОВ «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.18-19). 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 09 год 50 хв 11 травня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.58-60).
Також цим судовим рішенням виклик відповідача в судове засідання вирішено здійснити в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України, тобто шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки відповідач знявся з реєстрації за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться у Придніпровському районі означеного населеного пункту, що мало місце 28.09.2021, а тому відомості щодо місця реєстрації проживання відповідача ОСОБА_1 станом на день як пред`явлення позову, так і на день розгляду справи по суті, у матеріалах позовної заяви відсутні.
Представник позивача Гурський Г.Ю. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника Гурського Г.Ю. в підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 26.04.2026 (а.с.62 зворот, 64 зворот). Водночас, представник позивача Гурський Г.Ю., у п.6,7 прохальної частини позовної заяви, виявив волю на розгляд справи за відсутності представника позивача, а також не заперечив проти ухвалення заочного рішення (а.с.7 зворот).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 11 травня 2026 року о 09 год 50 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
У зв`язку з цим, 11 травня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 31 серпня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір №3641010278-450775 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі – Договір, а.с.35 зворот - 40).
Відповідно до п.1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 3200 гривень 00 копійок на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.
Згідно п.1.2 Договору, тип кредиту - споживчий кредит.
Пунктами 1.3 – 1.4 Договору передбачено, що загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним.
Кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.2.1. Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.
Проценти за користування кредитом: 1152 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк лояльного періоду.
Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.3.4., 3.5., 3.6. цього Договору.
Відповідно до п.2.1 Договору, кредит надається строком на 17 днів (далі – «Лояльний період») початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця.
Згідно п.2.2 Договору, сторони погодили, що встановлений в п.2.1 договору строк Лояльного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом.
Відповідно до п.2.3 Договору, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п.2.1 цього Договору.
Згідно п.2.4 Договору, кредит надається позичальнику, згідно його заявки, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у заявці.
Відповідно до п.2.5 Договору, датою отримання кредиту вважається дата списання відповідної суми з рахунку кредитодавця. Вищезазначена дата отримання кредиту зазначається у Графіку розрахунків, що є додатком до цього Договору.
Згідно п.2.6 Договору, датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів, вважається дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця.
Відповідно до п.3.1 Договору, проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом.
Згідно п.3.2 Договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно).
Відповідно до п.3.3 Договору, сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до цього Договору.
Згідно п.3.4 Договору, відповідно до вимог частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» сукупна вартість кредиту для позичальника (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього договору за умови дотримання позичальником Графіку розрахунків, що є додатком цього Договору, становить 4352 гривні 00 копійок або 136% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 1152 гривні 00 копійок або 36% від суми кредиту.
Відповідно до п.3.5 Договору, сторони погоджуються, що у випадку користування кредитом з боку позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлений п.2.1 договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п.3.4 цього Договору процентна ставка менша ніж 2 відсотки від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою, визначеною п.3.4 Договору, скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 2% за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення кредиту. Таким чином, зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,85% розповсюджується на весь період користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.2.1 Договору.
Згідно п.3.6 Договору, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах.
Відповідно до п.3.7 Договору, зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду.
Згідно п.3.8 Договору, з наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 730 процента річних, що становить 2 проценти в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
Відповідно до п.9.1 Договору, цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.
Згідно п.9.2 Договору, цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами власних обов`язків за цим договором.
Відповідно до п.9.4 Договору, невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких знаходиться на сайті кредитодавця: https://koshelok.net.
Із додатком №1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №3641010278-450775, яким є Графік розрахунків, суд встановив, що сторони Договору обумовили, що датою видачі позичальнику кредиту в сумі 3200 грн є 31.08.2021, а датою його повернення зі сплатою відсотків за його ним користування сукупно в сумі 4288 грн – 16.09.2021 (а.с.40 зворот).
Як встановлено судом з візуальної форми послідовності дій клієнта ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» щодо укладення електронного договору №3641010278-450775 від 31 серпня 2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті https://koshelok.ua/, зокрема 31 серпня 2021 року о 18:26:37 год відбулося підписання договору клієнтом, а саме акцептування клієнтом умов оферти, шляхом надсилання товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором - 4826 - (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти договір, та надсилаються іншій стороні цього договору) (а.с.29).
При цьому, суд звертає увагу учасників справи, що вищевказані положення Договору недійсними не визнавалися та факт їх не укладення не встановлювався, внаслідок чого в силу приписів ст.6, 627 ЦК України, підписавши зазначений Договір та додатки до нього, відповідач ОСОБА_1 погодився із запропонованими позивачем ТОВ «Кошельок» умовами кредитування, у тому числі з розміром процентів, які нараховуються за користування кредитними коштами, строком їх нарахування, строком повернення та строком кредитування.
Відповідно до повідомлення ТОВ «Тас Лінк», 31 серпня 2021 року через платіжну систему ТОВ «Тас Лінк» було проведено успішне зарахування на картку клієнта. Дані про транзакцію: дата проведення операції – 31.08.2021 о 18:26:40, сума операції - 3200 гривень 00 копійок, номер карти – НОМЕР_1 , Order ID транзакції - 00c9ed54-010e-4aa9-9622-612e4a2e3fd0, опис замовлення - видача кредитних коштів, договір займа №3641010278-450775 (а.с.46).
Юридичний факт належності відповідачу банківської картки № НОМЕР_2 , а також отримання відповідачем ОСОБА_1 суми кредиту в розмірі 3200 грн шляхом її перерахування на означену вище банківську картку, судом встановлено на підставі довідки АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-17816 від 01.05.2026, що направлена до суду на виконання ухвали про витребування доказів від 10.04.2026 (а.с.74-75).
Таким чином, позивач ТОВ «Кошельок» виконав свої зобов`язання Договором та перерахував відповідачу ОСОБА_1 на картковий рахунок останнього кредитні кошти у погодженому сторонами розмірі, а саме: у сумі 3200 гривень 00 копійок.
У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що позивачем ТОВ «Кошельок» доведено юридичний факт укладення між ним та відповідачем ОСОБА_1 . Договору на умовах, що визначені у цьому правочині, а також отримання відповідачем ОСОБА_1 на підставі вказаного Договору кредитних коштів в сумі 3200 гривень 00 копійок шляхом їх перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 , що емітована АТ «Універсал Банк» на ім`я позичальника (відповідача) ОСОБА_1 .
Як встановлено судом з детального розрахунку заборгованості за договором №3641010278-450775 від 31 серпня 2021 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, складеного ТОВ «Кошельок», відповідач ОСОБА_1 за вказаним Договором не здійснив жодного платежу та має заборгованість у загальній сумі 10 624 гривні 00 копійок, з яких: 3200 гривень 00 копійок - заборгованість за кредитом, та 7424 гривні 00 копійок - заборгованість за відсотками.
Також із означеного засобу доказування суд встановив, що у період часу з 31.08.2021 до 16.09.2021 кредитодавцем відсотки нараховувалися позичальнику ОСОБА_1 щодня у розмірі 64 грн, а починаючи з 17.09.2021 і до 15.12.2021 – щодня в розмірі 70,40 грн (а.с.41-42).
Водночас, суд звертає увагу учасників справи, що доказів погашення відповідачем ОСОБА_1 вищевказаної заборгованості за Договором позивачу ТОВ «Кошельок», матеріали справи не містять.
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі – Закон №675), пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.  До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №3641010278-450775 від 31.08.2021, суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на відповідних умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме: 4826. 
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від ТОВ «Кошельок» грошових коштів у сумі 3200 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов означеного кредитного договору у строки, передбачені цим правочином. 
Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 і відображена у п.1.1 договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №3641010278-450775 від 31.08.2021 була отримана відповідачем шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 , що емітована АТ «Універсал Банк» на ім`я позичальника (відповідача) ОСОБА_1 .
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Договором кредитодавцю ТОВ «Кошельок», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 3200 грн в рахунок погашення тіла кредиту підлягає задоволенню.
Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 7424 грн, то суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 3200 гривень 00 копійок на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.
Пунктами 1.3 – 1.4 Договору передбачено, що загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним.
Кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.2.1. Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.
Проценти за користування кредитом: 1152 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк лояльного періоду.
Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.3.4., 3.5., 3.6. цього Договору.
Відповідно до п.3.5 Договору, сторони погоджуються, що у випадку користування кредитом з боку позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлений п.2.1 договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п.3.4 цього Договору процентна ставка менша ніж 2 відсотки від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою, визначеною п.3.4 Договору, скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 2% за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення кредиту. Таким чином, зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,85% розповсюджується на весь період користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.2.1 Договору.
Згідно п.3.6 Договору, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах.
Відповідно до п.3.7 Договору, зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду.
Розділом 6 Паспорту споживчого кредиту до договору №3641010278-450775 від 31.08.2021 передбачено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, складає 2,0% в день з першого дня прострочення зобов`язання (а.с.34-35).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру боргу за нарахованими та несплаченими процентами за користування відповідачем кредитом, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Кредитного договору, встановив, що їх розмір визначений неправильно. 
Суд, проаналізувавши умови Договору у взаємозв`язку з Паспортом споживчого кредиту до договору №3641010278-450775 від 31.08.2021, дійшов висновку, що його сторони обумовили те, що позичальник ОСОБА_1 протягом Лояльного періоду користування кредитними коштами, що сторонами Договору обумовлений початком 31.08.2021 та закінченням 16.09.2021, мав би сплачувати кредитодавцю відсотки за користування кредитними коштами з призми відсоткової ставки на рівні 2,0%/день; у випадку неповернення кредитодавцю позичальником суми кредиту та відсотків в останній день Лояльного періоду, тобто 16.09.2021, зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду. Протягом цього період позичальник зобов`язався сплачувати кредитодавцю відсотки в розмірі 2,0%/день. 
Таким чином, розмір відсотків є наступним:
1)за період з 31.08.2021 до 16.09.2021 включно – 1088 грн: 3200 грн х 0,02 = 64 грн (розмір відсотків за 1 день користування кредитом); 64 грн х 17 днів (кількість днів між 31.08.2021 та 16.09.2021, тобто у Лояльний період (п.2.1 Договору) = 1088 грн;
2)за період з 17.09.2021 до 15.12.2021 включно – 5760 грн: 3200 грн х 0,02 = 64 грн (розмір відсотків за 1 день користування кредитом); 64 грн х 90 днів (кількість днів між 17.09.2021 та 15.12.2021, кількість днів, що розрахована на виконання п.3.5 та 3.7 Договору) = 5760 грн.
Отже, сукупний розмір відсотків, що підлягав сплаті відповідачем з метою належного виконання умов Договору, складає 6 848 грн (1088 грн + 5760 грн). 
Водночас позивач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодного належного і допустимого доказу тому юридичному факту, що сторони Договору обумовили розмір відсоткової ставки протягом 90 днів після закінчення Лояльного періоду на рівні 2,2%/день, з призми якої кредитодавець здійснив нарахування позичальнику відсотків у період часу з 17.09.2021 до 15.12.2021. 
Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 7424 грн в рахунок заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за період кредитування, є частково обгрунтованою і вмотивованою, а відповідно такою, що підлягає частковому задоволенню в сумі 6848 грн.
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо розміру сплачених ним коштів у рахунок як погашення тіла кредиту, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема за відсотками.
Що стосується прохання позивача, що викладене у п.5 прохальної частини позовної заяви, про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №712/3309/26, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН №5506 від 29.05.2019, яким документований адвокат Гурський Г.Ю. (а.с.31 зворот); 2) договору про надання правничої (правової) допомоги №б/н від 12.02.2025, що укладений між ТОВ «Кошельок» та адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери», разом із додатком від 10.10.2025 (а.с.27,45); 3) акту №1 від 20.01.2026 приймання-передачі правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 (а.с.28). 
У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» в особі адвоката Гурського Г.Ю. в справі щодо стягнення боргу за Договором з відповідача ОСОБА_1 , суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості.
Проте у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Крім того, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) звернено увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим («East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок також викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У зв`язку з цим, беручи до уваги складність справи, яка по суті є малозначним спором, та співмірність заявлених позовних вимог із задоволеними вимогами, суд визначає вартість наданих правових послуг в розмірі 3000 грн, що відповідає критерію реальності адвокатських витрат (підготовка позовної заяви та клопотання про витребування доказів), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи (справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є незначним), а відповідно такі витрати в означеному розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.4 прохальної частини позовної заяви від 11.03.2026, про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на сплату судового збору, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із дослідженої платіжної інструкції кредитового переказу коштів №4916 від 16.01.2026 (а.с.9) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8). Інших доказів, понесених позивачем судових витрат, матеріали цивільної справи №712/3309/26 не містять.
З огляду на те, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за Договором у загальному розмірі 10624 грн, проте судом позовні вимоги ТОВ «Кошельок» задоволено частково, в розмірі 10048 грн, що складає 94,58% від ціни позову (10048 грн / 10624 грн), тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 518,10 грн, тобто 94,58% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2662,40 х 0,9458).
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кошельок» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором підлягають задоволенню частково в розмірі 10 048 грн, з яких: 3200 грн – заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), та 6848 грн - заборгованість за відсотками. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2518,10 грн - судового збору, що визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам, та 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 527, 530, 549, 550, 599, 610, 626-628, 634, 638, 1046, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 247, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №3641010278-450775 від 31 серпня 2021 року в розмірі 10 048 (десять тисяч сорок вісім) гривень, з яких: 3200 (три тисячі двісті) гривень - заборгованість за тілом кредиту, та 6848 (шість тисяч вісімсот сорок вісім) гривень – сума заборгованості за процентами. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2518 (дві тисячі п`ятсот вісімнадцять) гривень 10 (десять) копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, а всього 5518 (п`ять тисяч п`ятсот вісімнадцять) гривень 10 (десять) копійок. 
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повне заочне рішення складене 11 травня 2026 року.
Сторони у справі:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок», код ЄДРПУО: 40842831, місцезнаходження: 08135, Київська область, Бучанський район, с. Чайки, вул. Антонова, 8А.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко