ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року	справа № 380/22988/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” з розрахунку 100000 грн на місяць за час перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я після отриманих тяжких поранень/травм, пов`язаних із захистом Батьківщини за період з 23.04.2025 по день подання цієї заяви – 21.11.2025;
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” з розрахунку 100000 грн на місяць за час перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я після отриманих тяжких поранень/травм, пов`язаних із захистом Батьківщини за період з 23.04.2025 по день подання цієї заяви – 21.11.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 23.04.2025 ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби, перебуваючи в районі виконання бойового завдання військової частини НОМЕР_1 , під час бортування колеса вантажного автомобіля “Богдан” 6317 військовий номер НОМЕР_2 , внаслідок неконтрольованого виривання штопорного кільця, яке утримувало шину на диску колеса, отримав перелом лобної кістки, кісток носа, масивні рвані рани лобної ділянки, правої надбрівної ділянки носа, верхньої та нижньої губи справа, пароорбітальну гематому справа, контузію правого ока, рвану рану лівого передпліччя. Позивач у період з 23.04.2025 по 21.11.2025 проходив лікування та перебував у відпустці за станом здоров`я. Позивач неодноразово проходив військово-лікарські комісії та відповідно до постанов госпітальної ВЛК хірургічного профілю ВП “Лікарня Святого Луки” від 23.07.2025 №2025-0723-2157-3982-7 та від 24.07.2025 №2025-0724-0620-4470-7 поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Травма відноситься до тяжких. Згідно із постанови госпітальної ВЛК “Військова частина НОМЕР_3 ” від 05.09.2025 №2025-0905-0857-2055-7 травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Травма відноситься до тяжких. Відповідно до постанов ВЛК Клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги ВМКЦ Західного регіону від 03.10.2025 №2025-1003-1038-1063-3 та від 29.10.2025 №2025 1029-1520-3876-0 травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Травма відноситься до тяжких. Зважаючи на вищевикладені обставини, в інтересах позивача на адресу відповідача направлявся адвокатський запит від 23.09.2025, в якому запитувалася інформація щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої на період воєнного стану з розрахунку 100000 грн за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я. Відповіддю від 30.09.2025 №4376 відповідач повідомив, що підстав для виплати додаткової винагороди немає. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду за захистом свого права на належне грошове та соціальне забезпечення.
Ухвалою судді від 26.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечує, оскільки позивач не набув права на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022. Постанова Кабінету Міністрів України №168 встановлює спеціальні умови виплати збільшеної додаткової винагороди військовослужбовцям, які перебувають на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після тяжкого поранення. Для виникнення права на таку виплату законодавством передбачено сукупність обов`язкових умов: поранення, контузія, травма або каліцтво повинні бути пов`язані із захистом Батьківщини; факт такого зв`язку має бути належним чином підтверджений відповідними документами; для періоду відпустки для лікування поранення має бути визнане тяжким за висновком військово-лікарської комісії. Сам факт перебування військовослужбовця на лікуванні не є достатньою підставою для нарахування додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень.
За результатами службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 , встановлено, що 23.04.2025 травмування старшого солдата ОСОБА_1 сталося під час проведення шиномонтажних робіт унаслідок неконтрольованого виривання замкового кільця колеса автомобіля. Вказана подія не була наслідком ведення бойових дій, виконання бойового завдання чи безпосереднього зіткнення із противником. Висновком службового розслідування встановлено, що травма отримана під час проходження військової служби внаслідок власної необережності військовослужбовця та не пов`язана із захистом Батьківщини. Зазначений висновок є чинним, не скасованим та обов`язковим для врахування військовою частиною при прийнятті рішень щодо нарахування додаткових виплат.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.04.2024 у справі №340/5387/22, додаткова винагорода за час лікування виплачується лише за умови підтвердження факту отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Суд касаційної інстанції наголосив, що підставою для виплати є відповідна довідка про обставини поранення та підтвердження того, що таке поранення отримано під час виконання бойових завдань.
Водночас відповідач зазначає, що існують суттєві розбіжності між висновками службового розслідування та окремими висновками військово-лікарських комісій щодо причинного зв`язку травми. Саме тому військовою частиною неодноразово направлялися звернення до компетентних військово-лікарських комісій щодо перегляду та уточнення встановленого причинно-наслідкового зв`язку травми. На момент подання відзиву остаточного рішення уповноваженого органу з цього питання не прийнято.
Таким чином, відповідач перебуває у стані правової невизначеності щодо наявності однієї з основних умов для призначення спірної виплати, а тому відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди.
Крім того, виплата додаткової винагороди здійснюється виключно на підставі наказів командирів, які видаються за наявності встановлених нормативними актами підстав та підтвердних документів. Оскільки документального підтвердження факту отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розумінні висновків службового розслідування відповідач не мав, видання наказів про виплату винагороди було неможливим.
Військова частина діяла виключно в межах та у спосіб, визначені статтею 19 Конституції України, постановою Кабінету Міністрів України №168 та Порядком №260. Нарахування бюджетних коштів без наявності передбачених законом підстав суперечило б принципу законності та вимогам фінансової дисципліни.
Отже, відсутність виплати додаткової винагороди є наслідком відсутності підтверджених законом підстав для її призначення, а не проявом протиправної бездіяльності відповідача. У зв`язку з цим вимоги про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання здійснити виплату додаткової винагороди є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що наданими до позовної заяви доказами підтверджується факт отримання ним тяжкої травми, причинно-наслідковий зв`язок якої із захистом Батьківщини встановлений висновками військово-лікарських комісій. Відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України саме військово-лікарська комісія є уповноваженим органом щодо визначення причинного зв`язку поранень, травм та захворювань із військовою службою, а тому відповідач не наділений повноваженнями самостійно спростовувати або ігнорувати висновки ВЛК.
Представник позивач вказує, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування після тяжкої травми, що підтверджується медичними документами та наказами по особовому складу. На його думку, наявність висновків ВЛК про зв`язок травми із захистом Батьківщини є достатньою правовою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168.
Також звертає увагу суду, що посилання відповідача на результати службового розслідування не можуть переважати над чинними висновками ВЛК, які є обов`язковими для врахування до моменту їх зміни або скасування у встановленому законом порядку. Сам факт направлення відповідачем документів для перегляду висновків ВЛК не свідчить про їх недійсність та не позбавляє позивача права на отримання передбачених законодавством виплат.
У зв`язку з викладеним позивач вважає бездіяльність військової частини щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди протиправною та просить суд задовольнити позовні вимоги.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставин.
З матеріалів справи вбачається, що позивач проходиnm військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у періоди з 12.07.2023 по 28.10.2023, з 16.11.2023 по 19.06.2024, з 08.07.2024 по 07.01.2025, з 26.01.2025 по 24.04.2025 перебуваючи в Донецькій області, Краматорський район, Олександрівська сільська рада ТГр, що підтверджується довідкою від 28.07.2025 №3600.
23.04.2025 ОСОБА_1 отримав перелом лобної кістки, кісток носа, масивні рвані рани лобної ділянки, правої надбрівної ділянки носа, верхньої та нижньої губи справа, пароорбітальну гематому справа, контузію правого ока, рвану рану лівого передпліччя.
Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2025 №2731 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підтверджено, що старший солдат ОСОБА_1 23.04.2025 отримав: ВЧМТ, перелом лобної кістки, кісток носа, масивні рвані рани лобної ділянки, правої надбрівної ділянки носа, верхньої та нижньої губи справа, пароорбітальна гематома справа, контузія правого ока, рвана рана лівого передпліччя. За обставин: під час проходження військової служби в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , під час бортування колеса вантажного автомобіля “Богдан” 6317 військовий номер НОМЕР_2 , відбулося неконтрольоване виривання штопорного кільця, яке утримувало шину на диску колеса та вдарило в обличчя, внаслідок чого отримав небойове травмування. Не пов`язане з вчиненням кримінального правопорушення чи навмисного нанесення собі тілесного ушкодження, чи самогубства, не є наслідком дій вчинених у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1355 від 28.04.2025.
У зв`язку з отриманним травмуванням, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 23.04.2025 по 18.05.2025, 18.05.2025 по 13.06.2025, 13.06.2025 по 25.07.2025, 23.08.2025 по 28.08.2025, 28.08.2025 по 05.09.2025, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого та у відпустках для лікування у зв`язку із хворобою з 27.07.2025 по 23.08.2025, 07.09.2025 по 05.10.2025, 05.10.2025 по 02.11.2025, 03.11.2025 по 28.11.2025, що підтверджується наказами.
Відповідно до постанов госпітальної ВЛК хірургічного профілю ВП “Лікарня Святого Луки” від 23.07.2025 №2025-0723-2157-3982-7 та від 24.07.2025 №2025-0724-0620-4470-7 поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Травма відноситься до тяжких. Згідно із постанови госпітальної ВЛК “Військова частина НОМЕР_3 ” від 05.09.2025 №2025-0905-0857-2055-7 травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Травма відноситься до тяжких. Відповідно до постанов ВЛК Клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги ВМКЦ Західного регіону від 03.10.2025 №2025-1003-1038-1063-3 та від 29.10.2025 №2025 1029-1520-3876-0 травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Травма відноситься до тяжких.
23.09.2025 представником позивача направлено адвокатський запит, щодо надання інформації про виплату додаткової винагороди, передбаченої на період воєнного стану з розрахунку 100000 грн за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я.
Відповіддю від 30.09.2025 №4376 відповідач повідомив, що підстав для виплати додаткової винагороди не було.
Вважаючи свої права порушеними в частині не нарахування додаткової винагороди у розрахунку 100 000, 00 грн на місяць, позивач звернувся до суду з даним позовом.
При прийнятті рішення, суд виходив з наступного.
Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який на підставі Указів Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” продовжувався та станом на час розгляду справи триває.
Згідно з ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби закріплено у Законі України “Про військовий обов`язок і військову службу” №2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі Закон №2232-ХІІ).
Згідно ст.1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно ст.1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі Закон №2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За ч.1 ст. 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ст. 10 Закону №2011-XII).
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” №704 від 30.08.2017 (далі постанова №704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (п.3 постанови №704).
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан, який продовжує свою дію й по теперішній час.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 “Про введення воєнного стану в Україні” та №69 “Про загальну мобілізацію”, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року була прийнята постанова №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (із змінами) (далі Постанова №168) (в редакції від 28.01.2025 року), за п.1-1 якої передбачено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
За п.1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, суд акцентує увагу, що пункт 1-2 Постанови №168 не передбачає нарахування додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. пропорційно дням перебування пораненого на лікуванні або відпустці після поранення. Вищевказаний припис у регламентує нарахування та виплату пораненому військовослужбовцю додаткової винагороди виключно у повному обсязі, тобто 100 000 грн. за кожен місяць перебування на лікуванні або відпустці після поранення.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 було затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260) (в редакції від 25.02.2025), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану закріплені в розділі XXXIV Порядку №260.
За п.п.3 п.11 розділу XXXIV Порядку №260 вбачається, що за період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
За п.12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Згідно п.13 розділу XXXIV Порядку №260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Аналізуючи вищевказані обставини суд доходить висновку, що у разі отримання військовослужбовцем поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, який перебуває на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії, має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за кожен місяць перебування на лікуванні або відпустці після поранення.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було видано довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 28.04.2025, форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. У вказаній довідці зазначено, що позивач отримав травмування 23.04.2025 року, під час проходження військової служби в райні населеного пункту Золоті Пруди, а саме під час бортування колеса вантажного автомобіля “Богдан” 6317 військовий номер НОМЕР_2 .
Крім того, матеріали справи містять докази його безперервного перебування на лікуванні з 23.04.2025 по 18.05.2025, 18.05.2025 по 13.06.2025, 13.06.2025 по 25.07.2025, 23.08.2025 по 28.08.2025, 28.08.2025 по 05.09.2025, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого та у відпустках для лікування у зв`язку із хворобою з 27.07.2025 по 23.08.2025, 07.09.2025 по 05.10.2025, 05.10.2025 по 02.11.2025, 03.11.2025 по 28.11.2025, що підтверджується наказами.
Тобто, аналізуючи вищевказані обставини суд доходить висновку, що позивач мав право на отримання додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168, у розмірі 100 000 грн. щомісячно з моменту перебування на лікуванні та відпустці після поранення, починаючи з 23.04.2025 по 21.11.2025.
Відповідно до постанов госпітальної ВЛК хірургічного профілю ВП “Лікарня Святого Луки” від 23.07.2025 №2025-0723-2157-3982-7 та від 24.07.2025 №2025-0724-0620-4470-7 поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Травма відноситься до тяжких. Згідно із постанови госпітальної ВЛК “Військова частина НОМЕР_3 ” від 05.09.2025 №2025-0905-0857-2055-7 травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Травма відноситься до тяжких. Відповідно до постанов ВЛК Клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги ВМКЦ Західного регіону від 03.10.2025 №2025-1003-1038-1063-3 та від 29.10.2025 №2025 1029-1520-3876-0 травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Травма відноситься до тяжких.
На момент розгляду справи жодна із зазначених постанов ВЛК не скасована, не змінена та не визнана недійсною у встановленому законом порядку.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що службовим розслідуванням встановлено інший причинний зв`язок травми.
Службове розслідування та висновок командира військової частини не є актами, які відповідно до законодавства наділені повноваженнями встановлювати або змінювати медичний причинний зв`язок травми.
Повноваження щодо встановлення такого зв`язку законодавець відніс виключно до компетенції військово-лікарських комісій.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 11.04.2024 у справі №340/5387/22 та від 16.05.2024 у справі №520/16191/23, відповідно до якої виплата додаткової винагороди за Постановою №168 здійснюється військовослужбовцям, які перебувають на лікуванні або у відпустці після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
При цьому Верховний Суд виходив з необхідності наявності належних підтверджуючих документів щодо характеру поранення та його причинного зв`язку.
У даній справі такі документи наявні та містяться в матеріалах справи.
Посилання представника відповідача на направлення матеріалів до 16 Регіональної ВЛК для перегляду причинного зв`язку суд оцінює критично, оскільки сам факт звернення щодо перегляду висновків ВЛК не породжує правових наслідків у вигляді автоматичного припинення дії чинних постанов ВЛК.
Станом на дату виникнення спірних правовідносин та станом на дату розгляду справи чинними залишаються висновки ВЛК про те, що травма позивача пов`язана із захистом Батьківщини.
Отже, відповідач був зобов`язаний включити позивача до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування після тяжкої травми.
Враховуючи вищевказані обставини, а саме той факт, що військовою частиною за час розгляду справи не було доведено правомірності нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. пропорційно періоду його перебування на лікуванні та відпустці по лікуванню після отримання тяжкої травми, суд доходить висновку про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 , у розмірі 100 000,00 грн. щомісячно за період лікування та перебування у відпустці по лікуванню з 23.04.2025 по 21.11.2025, у зв`язку з отриманням тяжкого поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Також суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 , у розмірі 100 000,00 грн. щомісячно за період лікування та перебування у відпустці по лікуванню з 23.04.2025 по 21.11.2025, у зв`язку з отриманням тяжкого поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10). 
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а інших судових витрат не встановлено, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд –

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі 100 000,00 грн. щомісячно за період лікування та перебування у відпустці по лікуванню з 23.04.2025 по 21.11.2025, у зв`язку з отриманням тяжкого поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі 100 000,00 грн. щомісячно за період лікування та перебування у відпустці по лікуванню з 23.04.2025 по 21.11.2025, у зв`язку з отриманням тяжкого поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Гулкевич Ірена Зіновіївна