З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №344/4747/26
Провадження №2/338/779/26
11 червня 2026 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого - судді Решетова В. В.,
з участю секретаря Смеречук Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач в своїй позовній заяві обґрунтовує тим, що 05 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №1038172 (кредитний договір), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 14 400 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором.
Згідно умов кредитного договору №1038172, договір вважається укладеним з моменту його укладення в електронній формі за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
Згідно умов кредитного договору №1038172, клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором.
Однак, відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитним договором.
21 червня 2024 року ТзОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір факторингу № 21062024, відповідно до якого право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1038172 від 05 жовтня 2023 року перейшло до позивача.
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку.
Як стверджує позивач, станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача становить 87580,79 грн з них: заборгованість за тілом кредиту 14399,99 грн; заборгованість за відсотками 73180,80 грн.
У зв`язку з вище наведеним, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованость за кредитним договором №1038172 від 05 жовтня 2023 року в розмірі 87580,79 грн., сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі за правилами строщеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, якою також позов підтримав у повному обсязі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. 
Про причини неявки відповідач суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористалася, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд , дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Відповідно до ст. 3 Закону № 675-VIII, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена, шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Судом встановлено, що 05 жовтня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1038172, відповідно до умов якого, останній отримав кредит у розмірі 14 400 гривень на умовах платності та строковості, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А097, надісланим на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який зазначений ОСОБА_1 у договорі.
Згідно з умовами договору, відповідачу надано кредит у сумі 14 400,00 грн на строк 360 днів (п.1.3 договору).
Також умови кредитування передбачено знижену ставку 0,44% на день (160,6% річних) за умови дотримання графіка платежів та стандартну ставку 2,20% на день (803% річних) у разі порушення зобов`язань (п. 1.5.1, 1.5.2 договору).
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Селфі Кредит» було виконано свої зобов`язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором, шляхом перерахунку коштів на картковий рахунок відповідача відкритий банком № НОМЕР_2 (п.2.1 договору).
Відповідач ОСОБА_1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору ОСОБА_1 сплачена лише частково заборгованість 03.11.2023 року в сумі 1900,81 грн. Згідно з п. 5.3 та п. 5.6 кредитного договору №1038172 від 05 жовтня 2023 року, кредитор зарахував ці кошти наступним чином: на погашення відсотків за користування - 1900,80 грн., на погашення тіла кредиту -0,01 грн.
Згідно з довідки про ідентифікацію, 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 підписав договір електронним ідентифікатором А097 (а.с.23).
Листом від 30.09.2025 року ТзОВ «Пейтек» підтвердило перерахунок коштів у розмірі 14 400 грн на банківську картку № НОМЕР_2 05 жовтня 2023 року.
Факт перерахування коштів також підтверджується інформацією, наданої АТ «Універсал Банк», відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 05 жовтня 2023 року було зараховано грошові кошти у розмірі 14 400 грн. 
В подальшому 21 червня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №21062024.
Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 21062024 від 21 червня 2024 року, витягу з реєстру боржників та акту приймання-передачі від 21 червня 2024 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , яка становить 87 580 грн 79 коп., з яких: 14399,99 грн - сума прострочена заборгованість за сумою кредиту (тіло кредиту); 73180 грн 80 коп. сума заборгованості за відсотками.
З огляду на встановлені фактичні обставини справи позивачем доведено, що кредитний договір №1038172 від 05 жовтня 2023 року укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію".
При цьому ОСОБА_1  на веб-сайті кредитодавця та через особистий кабінет подавав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе.
Ідентифікація ОСОБА_1  на веб-сайті кредитодавця здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, місця проживання, електронної пошти, номера платіжного засобу, на який необхідно перерахувати кошти, тощо.
Доказів, що вказаний в договорі одноразовий ідентифікатор та персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, відповідачем не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави вважати, що без їх погодження ОСОБА_1 міг отримати кредитні кошти.
Надані позивачем докази в сукупності підтверджують факт перерахування відповідачу ОСОБА_1 05 жовтня 2023 року від ТОВ «Селфі Кредит» кредитних коштів у розмірі 14 400 грн на платіжну (банківську картку) № НОМЕР_2 , дана обставина не заперечується відповідачем. 
За таких обставин, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження факту укладення кредитного договору між сторонами та перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів згідно з умовами договору.
Згідно із розрахунку про стан заборгованості та графіком чергових платежів за кредитним договором №1038172 від 05 жовтня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 87580 грн 79 коп., що складається із основної заборгованості (тіло кредиту) в сумі 14399 грн 99 коп.; заборгованості за відсотками в сумі 73180 грн 80 коп..
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне позов в частині стягнення основної заборгованості за тілом кредиту задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості, яка становить 14399 грн 99 коп.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд враховує наступне.
Відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13 «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.».
У Кредитному договорі №1038172 від 05 жовтня 2023 року сторони, діючи відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, погодили, що кредит надається строком на 360 днів.
Як вбачається з наданих позивачем розрахунків заборгованості, відсотки за користування кредитом нараховані за період з 05.10.2023 по 21.06.2024, тобто з моменту укладення договору до менту відступлення права вимоги.
Разом з тим, судом встановлено, що стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% .
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Однак, судом першої інстанції не враховано, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - 1% від суми кредиту за кожен день.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.
Кредитний договір №1038172 від 05 жовтня 2023 року укладений строком 360 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Тобто такий кредитний договір укладений і діяв після набрання чинності цим Законом.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин застосовується зазначений вище Закон з урахуванням Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, умов Договору з 05.10.2023 по 03.11.2023 застосовується знижена процентна ставка за користування кредитом, яка визначена умовами кредитного договору 0,44%, що не суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»: 30 днів * 14 400 грн. * 0,44% = 1 900,80 грн.
В подальшому, з 04.11.23 по 21.04.24 170 днів * 14400 грн * 2,20% = 53 856 грн.
З 22.04.24 по 21.06.24 61 день * 14400 грн * 1,50% = 13 176,00 грн. Загальна сума 68 932,80 грн - 1 900,80 грн частково сплачених відсотків = 67 032,00 грн.
Отже, загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах вказаного строку кредитування з 05.10.2023 по 21.06.2024 (дата відступлення права вимоги) становить 67 032 грн, та підлягає зменшенню від заявленої вимоги позивача, яка становить 73180,80 грн, та суперечить чинному законодавству.
Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором №1038172 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05 жовтня 2023 року в сумі 81 431 грн 99 коп., з яких 14399,99 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту) та 67 032 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.
З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача 2475 грн 48 коп. судового збору (81 431,99 грн х 2662,40/ 87580,79 грн =2 475 грн 48 коп.).
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №357/380/20, провадження № 14-20цс22).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 8000 грн.
До позовної заяви позивачем надано договір про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, акт №866 надання послуг від 08 жовтня 2025 року, детальнй опист надаих послуг до акту №966, платіжна інструкція від 06.03.2026р, копію ордеру на надання правничої допомоги від 02 липня 2025 року.
Матеріалами справи підтверджується обсяг наданих адвокатом правничих послуг по справі.
Разом з тим, суд оцінивши подані стороною позивача докази, складність справи, реальність (дійсність та необхідність), обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу розміру виконаної адвокатом роботи в суді, та те, що підготовка позовної заяви не потребувала тривалих затрат часу, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" на свою користь із ОСОБА_1 з 8000 грн до 4 000 грн.
На підставі ст. 207, 512, 514, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України та керуючись ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №1038172 від 05 жовтня 2023 року на загальну суму 81 431 грн 99 коп. (вісімдесят одна тисяча чотириста тридцять одна гривня 99 коп.), з яких 14399,99 грн - заборгованість за основною сумою кредиту (тіло кредиту) та 67 032 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2475 грн 48 коп. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в сумі 4000 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення (отримання).
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", адреса реєстрації: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1/28, м. Львів, ЄДРПОУ 35234236. 

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Суддя В.В. Решетов