ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року
м. Харків
справа № 953/10962/24
провадження № 22-ц/818/1098/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,
за участю секретаря – Муренченко С.А.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Головне управління Національної поліції в Харківській області,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2025 року в складі судді Глос М.Л.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області про відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що 05.03.2022 до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт заступника начальника - начальника СУ ГУНП в Харківській області полковника поліції Болвінова С.П. про те, що слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області майор поліції Серпухов І.В. в період часу з 25.02.2022 по 05.03.2022 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин.
На підставі наказу ГУНП в Харківській області від 08.03.2022 за №430 відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 за № 893, керуючись вимогами статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 за № 2337-VІІІ, було проведено дисциплінарне розслідування стосовно ОСОБА_1 .
За результатами проведеного розслідування дисциплінарною комісією ухвалено за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18, п. 24 ч. 1 ст. 23 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію України», п. 1 та п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Зазначений висновок 08.03.2022 затверджено начальником ГУНП в Харківській області. 
Надалі наказом ГУНП в Харківській області від 08.03.2022 за № 169 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області» до слідчого відділу загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни.
Наказом ГУНП в Харківській області від 09.03.2022 за № 137 о/с, з доповненнями до зазначеного наказу згідно із наказом №299 о/с від 22.06.2022 «По особовому складу», майора поліції ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
У зв`язку з протиправністю дій ГУНП в Харківській області під час проведення службового розслідування та прийняття наказів про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та звільнення, останній звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду, винесеним у справі № 520/5549/22 від 14.12.2022, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано Наказ №169 від 08.03.2022 «По застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області» про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності; визнано протиправним та скасовано Наказ № 137 о/с від 09.03.2022 «Про особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 , та доповнення до зазначеного наказу згідно із наказом № 299 о/с від 22.06.2022 «По особовому складу»; поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП в Харківській області; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.03.2022 по 14.12.2022 (280 календарних днів) у сумі 119 744,80 грн з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
Ухвалою Верховного Суду України від 18.07.2023 касаційну скаргу ГУНП в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 та на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2023 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, повернуто особі, яка її подала.
Наказом ГУНП в Харківській області від 21.12.2022 за № 613 о/c, ОСОБА_1 поновлено на посаді слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості з 10.03.2022 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2022. За час вимушеного прогулу йому виплачено 12 829,80 грн. 
Згідно з наказом ГУНП в Харківській області від 06.01.2023 за № 2 о/c, ОСОБА_1 переміщено на посаду слідчого відділу Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади слідчого відділу з розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області.
Згідно з наказом ГУНП в Харківській області від 03.05.2023 за № 204 о/с ОСОБА_1 звільнено з посади слідчого відділу Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області за п. 2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» (за станом здоров`я, через хворобу). Стаж служби в поліції на день звільнення становить 26 років 04 міс. 04 дні.
Зазначив, що внаслідок низки подій, пов`язаних із незаконним звільненням, він пережив інтенсивний стрес, в результаті чого в нього суттєво погіршився стан здоров`я. Різке погіршення його стану здоров`я відбулося після його незаконного звільнення із лав поліції, та має прямий причинно-наслідковий зв`язок із незаконними діями відповідача.
Внаслідок протиправних дій відповідача, що полягали у безпідставному порушенні дисциплінарного провадження, порушенні порядку проведення дисциплінарного розслідування, відображенні в офіційних документах, що стали підставою для прийняття рішення стосовно наявності в його діях ознак дисциплінарного проступку, завідомо неправдивих даних та подальше прийняття незаконних наказів він зазнав значних моральних страждань.
Вказав, що 31.05.2024 ним отримано висновок експерта № 362 за результатами проведення психологічного експертного дослідження, який складено провідним судовим експертом сектору криміналістичних та психологічних досліджень Полтавського відділення ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса», яким підтверджено факт завдання йому значних моральних страждань, причиною яких стали незаконні дії ГУНП в Харківській області.
Розрахунок орієнтовного розміру відшкодування моральних страждань зроблено експертом і наведено у висновку експерта № 362, згідно якого орієнтовний розмір компенсації за завдану ОСОБА_1 моральну шкоду становить 135 мінімальних заробітних плат. Враховуючи, що станом на день подання позовної заяви розмір мінімальної заробітної плати становить 8000,00 грн, 8000 х 135 = 1 080 000,00 грн, вважав, що такий розмір грошового відшкодування за завдану моральну шкоду є обґрунтованим.
Просив стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдані моральні страждання (моральну шкоду) в розмірі 1080000,00 грн.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2025 року, в якому ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 січня 2026 року виправлено описку, позов ОСОБА_1 - задоволено частково, стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням зі служби у поліції, у розмірі 700 000,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду Головне управління Національної поліції в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість стягнення моральної шкоди безпосередньо з ГУНП в Харківській області, що суперечить нормам матеріального права та правовим висновкам Верховного Суду, обов`язковим для застосування судами нижчих інстанцій. Такий підхід призвів до неправильного визначення суб`єкта відповідальності та є самостійною підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення в цій частині.
Зазначило, що суд першої інстанції безпідставно використав судове рішення у справі № 520/5549/22 про поновлення позивача на службі як доказ «умисного» характеру дій посадових осіб ГУНП, хоча це рішення не містить таких висновків. Таким чином, окремі процедурні порушення не є доказом упередженого ставлення до позивача і самі по собі не утворюють складу протиправності, необхідного для покладення на ГУНП обов`язку з відшкодування шкоди. Незважаючи на це, суд першої інстанції безпідставно ототожнив виявлені процедурні порушення зі свідомим упередженим ставленням посадових осіб ГУНП до позивача, що є помилковим.
Посилалося на те, що суд першої інстанції безпідставно визнав допустимим висновок експерта за результатами проведення психологічного експертного дослідження.
Вказало, що на теперішній час відсутній факт завдання моральної шкоди позивачу - посадовими особами ГУНП в Харківській області, а також відсутній причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди (відповідача) та шкодою, завданою позивачу.

23.02.2026 за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. 

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області необхідно задовольнити частково, рішення суду змінити в частині сум стягнення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.03.2022 до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт заступника начальника - начальника СУ ГУНП в Харківській області полковника поліції Болвінова С.П. від 05.03.2022 про те, що слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області майор поліції Серпухов І.В. в період часу з 25.02.2022 по 05.03.2022 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин (а.с.86-87 том 1).
На підставі наказу ГУНП в Харківській області від 08.03.2022 №430 відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, керуючись вимогами статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, було проведено дисциплінарне розслідування стосовно позивача (а.с.74-75 том 1).
За результатами проведеного розслідування дисциплінарною комісією ухвалено за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пункту 1 частини 1 статті 18, пункту 24 частини 1 до статті 23 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію України», п. 1 та п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України застосувати до слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області майора поліції Серпухова І.В. дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Зазначений висновок 08.03.2022 затверджено начальником ГУНП в Харківській області (а.с.76-80 том 1).
Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 08.03.2022 № 169 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУНП в Харківській області» до слідчого відділу загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни (а.с.92-93 том 1).
Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.03.2022 № 137 о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.215 том 1).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 520/5549/22, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді - задоволено частково,
визнано протиправним та скасувати наказ №169 від 08.03.2022 року “Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ГУ НП в Харківській області” про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;
визнано протиправним та скасувати наказ №137 о/с від 09.03.2022 року “Про особовому складу” про звільнення ОСОБА_1 , та доповнення до зазначеного наказу згідно із наказом №299 о/с від 22.06.2022 року “По особовому складу”;
поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП в Харківській області; 

стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.03.2022 по 14.12.2022 (280 календарних днів) у сумі 119744,80 грн з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів; 
звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП в Харківській області; 
звернуто до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.03.2022 по 14.12.2022 (280 календарних днів) в межах суми стягнення за один місяць (30 календарних днів) в сумі 12829,80 грн; 
у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.42-72 том 1).
Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2023 року касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2023 року, повернуто особі, яка її подала (а.с.37-40 том 1).
Наказом ГУНП в Харківській області від 21.12.2022 за № 613 о/c, ОСОБА_1 поновлено на посаді слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості з 10.03.2022 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2022. За час вимушеного прогулу йому виплачено 12 829,80 грн (а.с.216 том 1). 
Наказом ГУНП в Харківській області від 06.01.2023 за № 2 о/c, ОСОБА_1 переміщено на посаду слідчого відділу Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, звільнивши з посади слідчого відділу з розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області (а.с.217 том 1).
Згідно з наказом ГУНП в Харківській області від 03.05.2023 за № 204 о/с ОСОБА_1 звільнено з посади слідчого відділу Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області за п. 2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» (за станом здоров`я, через хворобу) (а.с.218 том 1). 
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААВ № 692955 ОСОБА_1 з 27.06.2023 встановлено ІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: повязана з проходженням служби в поліції. Інвалідність встановлена на строк до 01.07.2024 (а.с.247 том 1).
Відповідно до висновку експерта № 362 за результатами проведення психологічного експертного дослідження на підставі договору, укладеного за заявою ОСОБА_1 , складеного 31.05.2024 Полтавським відділенням Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», для особистості підекспертного ОСОБА_1 значущими є такі цінності: авторитет та повага з боку оточення, активна та продуктивна професійна діяльність, позитивна особиста і ділова репутація, принциповість, відповідальність, відданість обраному професійному шляху, високий рівень розвитку інтелекту, виражена здатність до самоконтролю, активність та цілеспрямованість, розвинуте почуття обов`язку, комунікабельність, емпатійність, виражені лідерські здібності, мотиваційна спрямованість на відповідність соціально схвалюваним критеріям поведінки. До стресогенних ситуацій для особистості ОСОБА_1 належать обставини, які він усвідомлює як брутальне посягання на його життєві принципи та духовні цінності, на честь, гідність та ділову репутацію, на життєві плани і перспективи. У стресових ситуаціях ОСОБА_1 виявляє схильність до надмірної мобілізації власних психічних і фізичних ресурсів; психічна напруженість, яка виникає в таких ситуаціях, має тенденцію накопичуватися, згодом виявляючись у різних формах вегетативних реакцій та трансформуючись у функціональні психосоматичні розлади (які підтверджено наданою на дослідження медичною документацією).
Унаслідок незаконного службового розслідування, незаконного дисциплінарного стягнення та незаконного звільнення з лав Національної поліції України (прим. експерта: правову оцінку надано в ухвалах суду в досліджених матеріалах) в ОСОБА_1 відбулися деструктивні зміни в емоційному стані, в індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його, як особистості.
Ситуація, яка досліджена в обсязі наданих матеріалів, є психотравмувальною для ОСОБА_1 . З урахуванням указаного, ОСОБА_1 завдано суттєві моральні страждання, які, з огляду на їхню тривалість, інтенсивність впливу на основні сфери його життєдіяльності та негативні наслідки для його соціального функціонування як особистості, є психологічною підставою для визначення судом заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди.
За умов визнання в судовому порядку заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди унаслідок подій, що досліджені в обсязі наданих матеріалів, орієнтовний розмір компенсації за завдані ОСОБА_1 моральні страждання (моральну шкоду) становить 135 мінімальних заробітних плат. Грошовий еквівалент відшкодування, ОСОБА_1 завданої моральної шкоди залежить від розміру мінімальної заробітної плати на момент винесення відповідного рішення суду (а.с.1-39 том 2).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Тобто підставою для відшкодування моральної шкоди згідно з указаною нормою права є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.
Враховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір такого відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин справи.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року у справі № 336/10216/21.
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19).
Таким чином розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.
Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обґрунтовуючи розмір завданої моральної шкоди, позивач зазначив, що внаслідок незаконних дій відповідача, які призвели до значних душевних страждань, погіршення його відносин з оточуючими, порушення нормальних життєвих зв`язків та стану здоров`я, мало для позивача психотравмуючі наслідки.
На думку позивача, для відновлення нормального психологічного стану йому має бути відшкодовано 1 080 000,00 грн моральної шкоди, що узгоджується з висновком експерта № 362 від 31.05.2024.
Судом встановлено, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушенням вимог трудового законодавства України, а наказ про звільнення був протиправно прийнятий Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, що встановлено судовим рішення у справі № 520/5549/22. Тому цей факт не підлягає доведенню (частина четверта статті 82 ЦПК України). 
Встановивши, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушенням вимог трудового законодавства України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що обставини цієї справи, тривалість порушення прав позивача та їх тяжкість, свідчать про наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди. 
Суд першої інстанції визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 700000,00 грн.
Колегія суддів звертає увагу на те, що висновок експерта не є вирішальним при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, а повинен оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами та обставинами у справі. Аналогічні правові висновки щодо застосування статті 23 ЦК України, статті 13 Закону № 266/94-ВР та статті 110 ЦПК України викладені у постановах Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 335/2436/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 464/6418/16-ц.
При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає суд у рішенні, а не експерт у висновку. Висновок останнього може слугувати для суду орієнтиром у пізнанні глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин, які мають істотне значення, зокрема й можливого грошового еквівалента таких страждань. Проте розмір відповідного відшкодування незалежно від наявності висновку експерта суд повинен встановити, враховуючи вимоги розумності та справедливості (див. постанову Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 201/223/21, провадження № 61-472св23).
Між тим, колегія суддів зазначає, що позивач не довів належними і достатніми доказами такої глибини моральних страждань, погіршення здоров`я, зміни нормального способу життєдіяльності, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із протиправними діями відповідача, які б давали можливість призначити суму відшкодування навіть у розмірі 700000,00 грн.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, колегія суддів, враховує обставини справи, характер правопорушення, завдання відповідачем ОСОБА_1 , внаслідок протиправного звільнення, глибину душевних страждань ОСОБА_1 , істотність вимушених змін у житті позивача, характер, тривалість та обсяг заподіяних йому моральних страждань, з огляду на засади верховенства права та з урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості, дійшла висновку про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.
Колегія суддів вважає, що ця сума буде достатньою для компенсації негативних наслідків морального характеру.
Посилання Головного управління Національної поліції в Харківській області на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість стягнення моральної шкоди безпосередньо з ГУНП в Харківській області, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що даний позов обґрунтований фактом порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому Головне управління Національної поліції в Харківській області є належним відповідачем у даній справі.
За таких обставин рішення суду підлягає зміні в частині сум стягнення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково на 92,86% тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 12034,66 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області – задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2025 року – змінити в частині сум стягнення.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконним звільненням зі служби у поліції, у розмірі 50 000,00 грн.
Компенсувати Головному управлінню Національної поліції у Харківській області за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 12034,66 грн за апеляційний розгляд справи.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина