САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Справа №206/654/26
2/206/1159/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

21.05.2026 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючий суддя      Румянцев О.П.,
секретар судового засідання    Богатько Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації,
за участю: позивача      ОСОБА_1 , - 

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду міста Дніпра із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона проживає та зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу, 07.12.1979 р. між нею та її моїм колишнім чоловіком ОСОБА_3 було укладено шлюб, у зв`язку із чим її прізвище було змінено на « ОСОБА_4 ». Згідно з Ордером на житлове приміщення №3531, виданим 24.09.1987 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів на підставі Протоколу засідання комісії по обміну житловою площею, ОСОБА_5 з сім`єю із 4 людей отримала житлове приміщення площею 38,68 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . На дату видачі вказаного ордеру, сім`я складалася з 4 людей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (чоловік), ОСОБА_7 (син) та ОСОБА_8 (син). 07.07.1998 року шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано, після розірвання шлюбу вона відновила своє дівоче прізвище - « ОСОБА_9 ». ОСОБА_3 помер у 2004 році, вже після розірвання шлюбу між ними. З 15.01.1999 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Протягом 20 років вона та ОСОБА_2 разом із дітьми проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Дніпровської міської ради №78/46 від 31.01.2024 року вулицю Молодогвардійська було перейменовано на вул. Зимових Походів. Згідно з Довідкою №6809 від 23.12.2025 року, до складу сім`ї / зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (наймач, зареєстровано 04.12.1998); ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (чоловік, зареєстровано 21.01.1999); ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син, зареєстровано 10.06.2005); ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (син, зареєстровано 21.01.2000); ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (донька, зареєстровано 04.12.1998); ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (донька, зареєстровано 04.12.1998). У 2019 році після смерті рідного брата та необхідністю здійснення догляду за хворою матір`ю, Відповідач переїхав у АДРЕСА_2 . У кінці 2019 року мати Відповідача померла, а ОСОБА_2 так і залишився постійно проживати у вказаному будинку. Однак, оскільки Відповідач працював на підприємстві у м. Дніпро, у період з 2019 по 2022 роки він епізодично відвідував спірну квартиру виключно для короткочасного перебування після роботи та виїзду на роботу наступного дня, що не носило характеру постійного проживання. При цьому жодних витрат на утримання квартири не ніс і будь-яких дій, спрямованих на підтримання належного стану майна, не вчиняв. Фактичним та переважним місцем проживання Відповідача у цей період був житловий будинок АДРЕСА_2 . Вже наприкінці 2022 року Відповідач зовсім припинив відвідувати спірну квартиру та проживав у зазначеному будинку. Як зазначав їй сам Відповідач, він є єдиним спадкоємцем за складеним його батьком заповітом та фактично володіє будинком та використовує його як своє постійне місце проживання, що підтверджує наявність у нього реального та самостійного житлового забезпечення. Водночас, право власності на зазначений будинок у державному реєстрі за Відповідачем не зареєстровано з невідомих мені причин. Таким чином, з кінця 2022 року і по теперішній час, тобто близько чотирьох років, Відповідач на постійній основі проживає окремо у АДРЕСА_2 , без поважних причин, за його власним вибором. У квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні особисті речі Відповідача, ОСОБА_2 не бере участі в утриманні вказаної квартири, не сплачує комунальні платежі, не здійснює жодних дій для підтримання квартири в належному стані, в ремонтних роботах участі не приймає, жодним іншим чином не цікавиться цим майном. Усі платежі з утримання майна сплачуються нею, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг. Обслуговуючі компанії нараховують до оплати суму за послуги, які фактично відповідач не споживає. Просить суд визнати  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 .
Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 24 лютого 2026 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 15 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі не заперечувала проти заочного рішення. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки в судове засідання суду невідомі. 
Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.
Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступні підстави. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-9, 49). 
Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу, 07.12.1979 р. між ОСОБА_1 та її моїм колишнім чоловіком ОСОБА_3 було укладено шлюб, у зв`язку із чим її прізвище було змінено на « ОСОБА_4 » (а.с.19).
Згідно з Ордером на житлове приміщення №3531, виданим 24.09.1987 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів на підставі Протоколу засідання комісії по обміну житловою площею, ОСОБА_5 з сім`єю із 4 людей отримала житлове приміщення площею 38,68 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . На дату видачі вказаного ордеру, сім`я складалася з 4 людей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (чоловік), ОСОБА_7 (син) та ОСОБА_8 (син) (а.с.17, 18).
07.07.1998 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано, після розірвання шлюбу позивач відновила своє дівоче прізвище - « ОСОБА_9 » (а.с.19). 
З 15.01.1999 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.20).
Рішенням Дніпровської міської ради №78/46 від 31.01.2024 року вулицю Молодогвардійська було перейменовано на вул. Зимових Походів (а.с.50-55). 
Згідно з Довідкою №6809 від 23.12.2025 року, до складу сім`ї / зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (наймач, зареєстровано 04.12.1998); ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (чоловік, зареєстровано 21.01.1999); ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син, зареєстровано 10.06.2005); ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (син, зареєстровано 21.01.2000); ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (донька, зареєстровано 04.12.1998); ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (донька, зареєстровано 04.12.1998) (а.с.49).
З акту обстеження домогосподарства від 26 січня 2026 року, підписаного сусідами вбачається, що відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає в квартирі АДРЕСА_3 грудня 2022 року та до теперішнього часу (а.с.56).
Допитана в якості свідка ОСОБА_12 суду показала, що ОСОБА_1 є її сусідкою, її чоловік ОСОБА_2 давно з нею не мешкає і за адресою: АДРЕСА_1 не з?являється, він проживає десь у селі в будинку своєї матері, вона його не бачила приблизно 5-7 років. Він спочатку поїхав доглядати за матір`ю, а потім не повернувся. Вона буває у цій квартирі, заходить в гості, однак речей ОСОБА_2 у квартирі не бачила. Вважає, що з квартири він пішов добровільно та його ніхто звідти не виганяв. 
Допитана в якості свідка ОСОБА_13 суду показала, що вони з позивачем є сусідами, мешкають на одному поверсі, їй відомо, що у квартирі мешкав ОСОБА_14 , але вона його не бачила вже років 6, чому він не проживає за цією адресою, їй не відомо та де він зараз, вона також не знає. Чи пішов він добровільно, їй не відомо, оскільки вона з ним не спілкувалась. 
Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з наступних висновків. 
Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За правилами ч.1 ст.163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
Суд знаходить встановленим той факт, що відповідач ОСОБА_2 з грудня 2022 року добровільно покинув квартиру АДРЕСА_3 , його речей у спірній квартирі немає, ОСОБА_1 перешкод в користуванні жилим приміщенням не чинила та з того часу без поважної причини ОСОБА_2 не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, спірною квартирою вона не цікавиться, 
На підставі встановлених в судовому засіданні фактичних обставин, що мають суттєве значення для справи та підтверджуються належними, достатніми та допустимими доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації – задовольнити.
Визнати  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 . 
Стягнути із  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя  О.П.Румянцев