П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/20939/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В.,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року, прийняте у складі суду судді Білостоцького О.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому позивач просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 22.05.2025 року №213050030783 в частині відмови в перерахунку пенсії – перехід на пенсію по Закону України «Про державну службу»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи періоди з 01.08.1994 року по 30.09.2004 рік; з 01.08.2012 року по 03.08.2017 рік; з 23.01.2018 року по 12.05.2025 рік в органах державної податкової служби, та здійснити нарахування та виплату пенсії в розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 14.05.2025р. № 15/21-22-10-02-14 та № 16/21-22-10-02-14, виданих Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з дати звернення з відповідною заявою, з 14.05.2025 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №213050030783 від 22.05.2025 року в частині відмови в перерахунку пенсії – перехід на пенсію по ЗУ «Про державну службу». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.05.2025 року про призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, та прийняти рішення, у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, зарахувавши при цьому до стажу роботи на посадах державної служби періоди роботи позивача з 01.08.1994 року по 30.09.2004 рік, з 01.08.2012 року по 03.08.2017 рік; з 23.01.2018 року по 12.05.2025 рік у податкових органах. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що станом на 01.05.2016 року гр. ОСОБА_1 працювала в Херсонській об`єднаній державній податковій інспекції із спеціальним званням «Радник податкової та митної справи ІІІ рангу», тобто не перебувала на посаді державної служби. Апелянт вважає, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Представником позивача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, та з 2022 року отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , позивачем 05.05.1994 року - прийнята присяга державного службовця (запис №8); 01.08.1994 року - присвоєно персональне звання «Радник податкової служби ІІІ рангу»; 01.11.2001 року - присвоєно 11 ранг державного службовця; 01.01.2014 року – присвоєно спеціальне звання «Радник податковоі? та митноі? справи ІІІ рангу».
Крім того, згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач, зокрема, але не виключно, працювала у наступні періоди з: 
- 01.08.1994 року по 30.09.2004 рік працювала в податкових органах (записи №9-19);
- 24.05.2005 року по 04.01.2011 року працювала в Контрольно-ревізіи?ному управлінні в Херсонськіи? області (записи №22-25);
- 01.08.2012 року по 03.08.2017 рік працювала в податкових органах (записи №28-38);
- 04.09.2017 року по 22.01.2018 року працювала в Головному управлінні Держгеокадастру у Херсонськіи? області (записи №40-42);
- 23.01.2018 року по 12.05.2025 рік працювала в податкових органах (записи №43-53).
14.05.2025 року позивач звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про перехід з пенсії віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію відповідно до Закону №889-VIII. 
За принципом екстериторіальності заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, внаслідок чого було прийнято рішення про часткову відмову в перерахунку пенсії №213050030783 від 22.05.2025 року (в оскаржуваному рішенні окремо зазначено, що в частині опрацювання заяви працевлаштування / звільнення – перерахунок виконаний), в обґрунтування чого зазначено, що в результаті розгляду матеріалів електронноі? пенсіи?ноі? справи встановлено, що згідно записів трудовоі? книжки НОМЕР_2 від 10.02.1987 року заявниця працювала в Державніи?? податковіи? інспекціі? з 27.09.1993 року по 30.09.2004 рік, з 24.05.2005 року по 04.01.2011 рік в Контрольно-ревізіи?ному управлінні в Херсонськіи? області, з 01.08.2012 року по 03.08.2017 рік в Головному управлінні ДФС у Херсонськіи? області. 
Посадовим особам контролюючих органів згідно ст.343.1 Податкового кодексу Украі?ни присвоюються спеціальні звання. 
Згідно трудовоі? книжки, позивач з 05.05.1994 року прии?няла присягу державного службовця, згідно наказу №26 від 04.08.1994 року і?и? присвоєно спеціальне звання «Радник податковоі? служби ІІІ рангу» з 01.08.1994 року; згідно наказу №225-о від 08.11.2001 року – присвоєно 11 ранг державного службовця з 01.11.2001 року. Відповідно до витягу з наказу від 26.12.2013 року №177-о заявниці присвоєно спеціальне звання – Радник податковоі? та митноі? справи ІІІ рангу» з 01.01.2014 року. 
Враховуючи вищевказане, у спірному рішенні зазначено, що до стажу державноі? служби можливо зарахувати періоди з 27.09.1993 року по 04.05.1994 рік; з 05.05.1994 року по 31.07.1994 рік; з 01.11.2001 року по 30.09.2004 рік; з 24.05.2005 року по 04.01.2011 рік; з 01.08.2012 року по 31.12.2013 рік. Стаж складає 10 років 9 місяців 17 днів. 
Разом з тим, станом на 01.05.2016 року позивач працювала в Херсонськіи? об`єднаніи? державніи? податковіи? інспекціі? із спеціальним званням «Радник податковоі? та митноі? справи ІІІ рангу», тобто не перебувала на посаді державноі? служби. Отже, на думку пенсійного органу, відсутні підстави для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону Украі??ни «Про державну службу» №889-VII у зв`язку з невиконаними умовами – на день набрання чинності Законом №889 заи?мати посади державноі? служби та мати не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категоріи? посад державних службовців, визначених статтею 25 закону №3723 та актами Кабінету Міністрів Украі?ни, або на день набрання чинності Закону №889 мати не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категоріи? посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів Украі?ни, незалежно від факту роботи на державніи? службі станом на 01 травня 2016 року.
Вирішуючи спірне питання та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи позивача на посадах в податкових органах, в тому числі на посадах, на яких відповідно до закону їй присвоювалися спеціальні звання, зараховується до стажу державної служби.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до преамбули Закону №1058-ІV, він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII) передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.
Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, єдиною підставою для прийняття оскарженого рішення про відмову в переведенні з пенсії, яка обчислюється відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком (державного службовця), яка обчислюється відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-XII, слугував висновок відповідача, що на день набрання чинності Законом №889 позивач не займала посади державноі? служби.
Водночас, як було встановлено судом відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , з 01.08.1994 року по 12.05.2025 рік вона працювала у податкових органах на різних посадах. Також у зазначений період позивачу присвоювались спеціальні звання.
При цьому, пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII передбачено, що стаж державної роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 року (чинним до 01.05.2016 року, тобто в період проходження позивачем служби в податкових органах) (далі – Порядок №283) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Згідно п.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
При цьому, відповідно до ст.1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-XII (у редакції, що діяла з 01.02.1994 року) Державна податкова служба складається з Головної державної податкової інспекції України, державних податкових інспекцій по Республіці Крим, областях, районах, містах і районах у містах.
За визначенням ст.1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-XII (у редакції, що діяла з 14.02.1998 року) до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі - органи державної податкової служби).
Згідно ст.1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-XII (у редакції, що діяла з 01.01.2011 року) до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, спеціалізовані державні податкові інспекції, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі - органи державної податкової служби).
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 05.07.2012 року №5083-VI (набрав чинності 12.08.2012 року), доповнено Податковий кодекс України розділами XVIII-1 та XVIII-2, у тому числі «Статтею 344. Пенсійне забезпечення посадових осіб органів державної податкової служби 344.1. Пенсійне забезпечення посадових осіб органів державної податкової служби України здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах державної податкової служби зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого Законом України «Про державну службу».
Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що періоди роботи позивача на посадах в податкових органах, в тому числі на посадах, на яких відповідно до закону їй присвоювалися спеціальні звання, зараховується до стажу державної служби, а тому стаж державної служби позивача, відповідно до відомостей її трудової книжки, становить понад 10 років станом на 01.05.2016 року, та понад 20 років незалежно від місця роботи на час досягнення необхідного віку.
З урахуванням наведеного вище та враховуючи наявність у позивача встановленого нормами чинного законодавства права на зарахування стажу в органах державної податкової служби до стажу державної служби, апеляційний суд критично оцінює посилання апелянта на те, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, оскільки такі доводи ґрунтуються на хибному тлумаченні норм матеріального права.
Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року – залишити без задоволення. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька