Справа №574/298/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.	
Номер провадження 33/816/352/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  124 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Кравченко Д.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Юшкевич Є.Ю., представника потерпілого – адвоката Латишевої В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, в залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Юшкевич Є.Ю. на постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 16 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , працює вчителем Михайлівської гімназії Буринської міської ради,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 16 червня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців за те, що 04 лютого 2025 року о 17 год. 30 хв. по вул. Захисників України в м. Буринь, Конотопського району Сумської області, він керував транспортним засобом «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, а саме: перед початком руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу в русі мотоциклу «Ліфан» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів та вони зазнали механічних пошкоджень.
Не погодившись з таким судовим рішенням, адвокат Юшкевич Є.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, скасувати її, а провадження у справі закрити, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Свої вимоги щодо пропуску строку, захисник обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 повний текст оскаржуваного рішення отримав лише 19 червня 2025 року. Просить визнати вказані причини поважними та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови судді Буринського районного суду Сумської області від 16 червня 2025 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає, що винуватість її підзахисного за ст. 124 КУпАП була встановлена суддею з врахуванням показань неповнолітніх потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зафіксовані в протоколах допиту, а також з врахуванням показань їх законних представників, які безпосередніми свідками події взагалі не були однак одноголосно зазначили, що ОСОБА_1 казав людям, які зібрались навколо місця ДТП, що він винен бо їх не побачив. Проте, такі висновки судді є помилковими, і посилатись на вказані докази не можна було, оскільки пояснення зазначених осіб є припущенням.
Фактично, як зазначає апелянт, в той день ОСОБА_1 на власному транспортному засобі рухався в місті Буринь по вулиці Захисників України в напрямку м. Конотоп, їдучі по дорозі, зупинився, при цьому прийняв положення з правої сторони проїзної частини максимально приблизившись до бордюри. Потім, постоявши секунд 15, вирішив здійснити розворот та припаркуватися по інший бік проїзної частини. Перед здійсненням маневру розвороту ОСОБА_1 подивився в ліве дзеркало заднього виду та побачив, що позаду рухалися два автомобілі по проїзній частині вулиці Захисників України в попутному напрямку. Почекавши, коли дані автомобілі проїдуть повз нього, знову подивився в ліве дзеркало заднього виду та побачив на висіяні не менше 60 метрів світло фар транспортних засобів. Оцінивши ситуацію, дорожню обстановку та зробивши висновок, що відстань до інших транспортних засобів, які рухалися в попутному напрямку, дозволяла зробити маневр розвороту, включив лівий показник повороту і почав здійснювати маневр розвороту зі швидкістю близько 10 км/год, і коли вже передня частина автомобіля була на зустрічній смузі руху, то майже поруч зі своїм автомобілем з лівого боку ОСОБА_1 побачив світло фари мотоцикла і в цей час відбулося зіткнення мотоцикла в переднє ліве крило його автомобіля.
Також, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 заперечує щодо встановлених суддею суду першої інстанції обставин, а саме, що він перед початком руху та зміною напрямку руху не переконався, що його маневр розвороту буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Він, навпаки переконався та почав здійснювати маневр розвороту, а мотоцикл, яким керував неповнолітній ОСОБА_2 , вискочив раптово та неочікувано, тобто, саме останній створив загрозу безпеці дорожнього руху у час та у місці, зазначеному в протоколі.
Крім того, апелянт зауважує, що в суді на розгляді перебували матеріали, які надійшли з Конотопського РВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , і враховуючи особу порушника, ступінь його вини, характер вчиненого правопорушення, а саме виявлену ним зухвалість при його вчиненні, те, що він їхав через центр міста біля відділення поліції, за кермом мотоцикла, перевозивши пасажира, не маючи права керування таким транспортним засобом, не висловлював жодної негативної оцінки та критики своїх дій, суддя дійшов висновку про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення та застосував до нього адміністративне стягнення. Зазначена постанова набрала законної сили та ніким не оскаржувалася, а сам ОСОБА_2 визнав свою вину в повному обсязі під час розгляду справи в суді. Більше того, батько ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував, що йому було відомо про те, що його неповнолітній син придбав собі мотоцикл та їздить на ньому, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, що свідчить про мовчазну згоду законного представника останнього на умисне вчинення ним порушень Правил дорожнього руху та, відповідно, на вчинення ним адміністративних правопорушень.
Також, апелянт наголошує, що при прийнятті оскаржуваного рішення поза увагою судді залишилось і те, що у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі зазначено відразу дві вулиці, по яким рухався останній 04 лютого 2025 року близько 17 год. 30 хв. - в місті Буринь, вул. Вчительська (Макаренка) та вул. Захисників України, тобто, зі змісту вказаного протоколу незрозуміло по якій все ж таки вулиці рухався останній і місце вчинення ДТП чітко в ньому не зазначено. При цьому, у вказаному протоколі зазначено про порушення ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР, проте, у постанові є посилання на порушення останнім п. 10.4 ПДР, що є безумовною підставою для скасування вказаного судового рішення, оскільки суд не вправі був вийти за межі визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити, як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.
Доповівши зміст клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Юшкевич Є.Ю., які підтримали як клопотання, так і апеляційну скаргу, просили їх задовольнити, представника потерпілого ОСОБА_2 – адвоката Латишеву В.О., яка вважала постанову судді законною та обґрунтованою, просила залишити її без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційний суд вважає причини, за яких захисником Юшкевич Є.Ю. було пропущено строк на оскарження постанови судді Буринського районного суду Сумської області від 16 червня 2025 року, поважними, що є підставою для поновлення останньому вказаного строку.
Що стосується доводів апелянта щодо незаконності прийнятого суддею суду першої інстанції рішення, то апеляційний суд враховує наступне.
Так, у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засідання ОСОБА_1 свою вину не визнавав та пояснював, що 04 лютого 2025 року, близько 17 год. 25 хв. він їхав за кермом автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Захисників України в м. Буринь в напрямку м. Конотоп та зупинився біля крайнього правого краю проїзної частини навпроти виїзду з прилеглої території щоб забрати пасажира. Постоявши 15-20 с, він вирішив розвернутися та стати з іншого боку дороги, після чого пропустив один автомобіль, який рухався в попутному напрямку, подивився у дзеркало заднього огляду та побачив ще один автомобіль, що рухався позаду. Коли другий автомобіль з ним порівнявся він ще раз глянув у дзеркало та побачивши ззаду світло фар транспортних засобів на відстані не менше 60-70 м від нього, він увімкнув покажчик лівого повороту та проїхавши близько 2 м, переконався, що нема зустрічних транспортних засобів, почав здійснювати маневр розвороту ліворуч. В той час коли половина його автомобіля знаходилась на зустрічній смузі руху в його ліву передню частину врізався мотоцикл, яким керував ОСОБА_2 . Від удару автомобіль трохи розвернуло, після чого він одразу зупинився, та вийшовши з автомобіля побачив, що з боку від нього лежить мотоцикл, водій мотоцикла лежав перед його автомобілем, а пасажир мотоцикла відлетів на відстань близько 3 м. Після того як вони піднялися він спитав, що в них болить та дав пасажиру мотоцикла ОСОБА_3 серветки щоб витерти кров, яка текла в нього з голови. Потім він попросив людей, які знаходились на місці ДТП, викликати швидку допомогу, а сам викликав поліцію. Після ДТП дійсно казав присутнім на місці події, що можливо він винен, але не стверджував цього. На даний час вважає, що він жодних правил дорожнього руху не порушував, а причиною ДТП стало порушення водієм мотоцикла правил обгону та перевищення швидкості руху.
У свою чергу, неповнолітній потерпілий ОСОБА_2 у присутності законного представника – батька ОСОБА_4 в суді пояснював, що 04 лютого 2025 року близько 17 год. 30 хв. в м. Буринь по вул. Захисників України віз свого друга ОСОБА_3 додому на мотоциклі «Ліфан», хоча не мав права керування даним транспортним засобом. Попереду нього їхало два автомобіля, а з правового боку біля краю проїзної частини стояв автомобіль «Skoda Fabia» з увімкненим лівим покажчиком повороту, який пропустив вказані два автомобілі, а коли він наблизився до нього приблизно на 10-15 м почав повертати ліворуч. Він, намагаючись уникнути зіткнення, почав гальмувати та з`їхав на зустрічну смугу, однак уникнути зіткнення не вдалось, оскільки на той час половина автомобіля «Skoda Fabia» вже знаходилась на зустрічній смузі. Після зіткнення він та ОСОБА_3 вилетіли з мотоцикла. Спочатку ОСОБА_1 , який був за кермом автомобіля «Skoda Fabia» казав людям, які зібрались навколо місця ДТП, що він винен бо їх не побачив, однак потім, поспілкувавшись із кимось по телефону, почав вказувати, що невинен. Оскільки в нього та його пасажира були тілесні ушкодження, хтось із людей, що були поряд, викликав швидку допомогу, яка забрала їх у лікарню.
Інший неповнолітній потерпілий ОСОБА_3 у присутності законного представника – ОСОБА_5 в судовому засіданні надав пояснення, в яких вказував, що 04 лютого 2025 року близько 17 год. 30 хв. в м. Буринь по вул. Захисників України він їхав на мотоциклі «Ліфан» із своїм другом ОСОБА_2 , який був за кермом. Попереду них їхало два автомобіля, які проїхали повз автомобіль «Skoda Fabia», який стояв з правого боку. Коли вони знаходились на відстані близько 15 м до автомобіля «Skoda Fabia» він почав розвертатись. ОСОБА_2 , намагаючись уникнути зіткнення з вказаним автомобілем, виїхав на зустрічну смугу, де їхній мотоцикл врізався в передню ліву частину автомобіля «Skoda Fabia». Після ДТП водій вказаного автомобіля ОСОБА_1 казав людям, які зібрались навколо місця ДТП, що він винен бо їх не побачив, однак потім, почав на них кричати та звинувачувати у вчиненні ДТП.
Крім зазначених пояснень учасників ДТП, суддею суду першої інстанції було досліджено і інші, зібрані у справі докази, а саме, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 308769 від 22 квітня 2025 року, в якому вказано, що 04 лютого 2025 року, о 17 год. 30 хв. в м. Буринь, вулиця Вчительська (Макаренка) вулиця Захисників України, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 перед початком руху, або зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно та не надав дорогу мотоциклу «Ліфан» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, дані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п.10.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП, протокол огляду місця дорожньо-транспортної події та схему ДТП від 04 лютого.2025 року, у яких зафіксовано розташування транспортних засобів, які були учасниками ДТП та їх пошкодження, протокол допиту ОСОБА_1 , неповнолітніх потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25 березня 2025 року, показання яких є аналогічними з поясненнями, які надані були ними під час розгляду даної справи.
Також, судом було досліджено і постанову старшого слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області Сахненко Н.М. від 31 березня 2025 року, якою закриття кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12025200450000181 від 05 лютого 2025 року за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки внаслідок ДТП потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було спричинено легкі тілесні ушкодження, а в діях ОСОБА_1 , як зазначено слідчим, наявні ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Своє процесуальне рішення слідчий обґрунтовував тим, що за результатом досудового розслідування даного кримінального провадження було встановлено, що у вказаній ДТП дії водія автомобіля «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України та знаходилися, в причинному зв`язку з виникненням цієї пригоди, а саме: п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; 10.4 Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. Крім того встановлено, що водій мотоцикла Lifan SR200, н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 керував транспортним засобом без посвідчення водія і в його діях наявне порушення вимог п.2.1 а Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним зобом відповідної категорії, що не має причинного зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, а тягне за собою лише адміністративну відповідальність передбачену ст. 126 КУпАП.
Саме з врахуванням вказаних доказів, суддя суду першої інстанції і дійшов висновку про наявність саме у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
З такими висновками судді суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, та ставити під сумнів їх правильність та обґрунтованість підстав не вбачає.
Що стосується посилань апелянта на те, що визнаючи ОСОБА_1 винуватим за ст. 124 КУпАП, суд врахував показання законних представників, які безпосередніми свідками події взагалі не були, однак одноголосно зазначили, що він казав людям, які зібрались навколо місця ДТП, що він винен бо їх не побачив, то апеляційний суд зауважує, що винуватість останнього базується не на показаннях вказаних осіб, а на зібраних у справі доказах, в тому числі і на матеріалах досудового розслідування кримінального провадження розпочатого за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди, яким була надана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення в оскаржуваному рішенні.
При цьому, зі змісту вказаної постанови вбачається, що усі доводи незгоди з прийнятим рішенням, зазначені захисником в апеляційній скарзі, були предметом розгляду судді суду першої інстанції, і з наданою таким доводам оцінкою, апеляційний суд погоджується в повному обсязі.
Так, на спростовування доводів захисника та ОСОБА_1 стосовно того, що він, побачивши в дзеркало заднього огляду на відстані не менше 60 метрів світло фар транспортних засобів, оцінив ситуацію, дорожню обстановку та зробивши висновок, що відстань до інших транспортних засобів, які рухалися в попутному напрямку, дозволяла зробити маневр розвороту, переконався, що його маневр розвороту буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, судом було зазначено, що останній під час розгляду справи не надав відповіді щодо того, світло фар якого саме транспортного засобу, автомобіля чи мотоцикла під керуванням ОСОБА_2 , він бачив на вказаній відстані. При цьому, судом було вірно зауважено на тому, що доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 рухався зі швидкістю 60-70 км/год та, виїхавши на зустрічну смугу руху в момент ДТП, виконував маневр обгону, а не вживав заходів для уникнення зіткнення транспортних засобів, матеріали даної справи не містять і апеляційному суду таких доказів, також, надано не було.
Що стосується доводів захисника про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, то як правильно було зазначеного судом першої інстанції, протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього за ст.124 КУпАП до суду не надходив, а його винуватість за ч.2 ст.126 КУпАП не свідчить про прямий причинно-наслідковий зв`язок ДТП та її наслідками.
Що стосується доводів захисника про те, що у складному протоколі зазначено одразу дві вулиці, якими рухався ОСОБА_1 , то їм, також, була надана судом першої інстанції належна правова оцінка з зазначенням того, що вказане не спростовує вчинення останнім даного правопорушення, при тому, що матеріалами справи підтверджується та не заперечувалося ніким з учасників справи, в тому числі і самим ОСОБА_1 , що ДТП відбулась саме на вул. Захисників України.
При цьому, на спростовування апеляційних доводів захисника, апеляційний суд зауважує, що вважати, що суд першої інстанції вийшов за межі протоколу та самостійно змінив, як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію, підстави відсутні.
У даній справі перевірялись саме обставини порушення ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР, та доведено що він, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу в русі мотоциклу «Ліфан» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів та вони зазнали механічних пошкоджень, а про порушення ним п. 10.4 ПДР вказано лише у постанові слідчого про закриття кримінального провадження, і обставини порушення саме цього пункту Правил дорожнього руху судом взагалі взагалі не перевірялись.
Інших доводів, за яких можливо було дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апелянтом не наведено і таких обставин під час апеляційного розгляду даної справи встановлено не було.
Враховуючи вказані обставини, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Юшкевич Є.Ю. строк на апеляційне оскарження постанови судді Буринського районного суду Сумської області від 16 червня 2025 року.
Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 16 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Юшкевич Є.Ю. на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.