ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 року	Львів	Справа № 480/541/26 пров. № А/857/17504/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І. М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя Калинич Я.М., м. Ужгород) у справі № 480/541/26 за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в :

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 збитки, завдані державі, в розмірі 8296,99 грн.
Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного від 24.02.2026 позовну заяву залишено без руху з підстав, встановлених частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України для подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду разом з доказами поважності причин його пропуску.
25.02.2026 позивач направив на адресу суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка мотивована тим, що пропуск строку звернення до суду зумовлений об`єктивними обставинами, які не залежали від волі позивача, а саме відсутністю бюджетних асигнувань на сплату судового збору. У зв`язку з цим, була відсутня можливість здійснити оплату судового збору та подати позов. Після отримання фінансування невідкладно було здійснено оплату судового збору та подано позов. Крім того зазначає, що військова частина НОМЕР_1 з 24.02.2022 переведена на воєнний стан і залучена разом зі Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, утворених відповідно до законів України, до забезпечення оборони України, стримування та відсічі окупаційних військ російської федерації, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України Закарпатський окружний адміністративний суд 02.03.2026 повернув позивачеві позовну заяву у зв`язку з пропуском строку звернення до суду через неповажність зазначених позивачем підстав для його поновлення.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в управлінні прикордонного загону, як і загалом по місту Чернігову здійснюються заходи щодо відключення електропостачання та інтернету, що унеможливлює вчасне опрацювання судових справ. Зазначає, що відділ юридичного забезпечення прикордонного загону задіяний у заходах забезпечення оборони України, стримування та відсічі окупаційних військ російської федерації, захисту безпеки населення та інтересів держави. Наголошує, що основним завданням військової частини НОМЕР_1 під час дії воєнного стану є захист територіальної цілісності та суверенітету України. 
Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку не вказуються обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, не надано доказів на підтвердження таких обставин.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Колегія суддів зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.
Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати можливість звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Такі висновки сформульовані Верховним Судом у справі №240/12017/19. 
Предметом позову є стягнення з відповідача збитків у розмірі 8296,99 грн., що виникли у зв`язку із самовільним залишенням місця служби під час дії воєнного стану з 21.05.2024 по 31.05.2024.
Правова оцінка зазначеному питанню надана Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13.02.2019 у справі №636/93/14-ц, від 05.12.2018 у справі №11-892апп18 та від 12.12.2018 у справі №14-481цс18. 
Зміст висновку суду касаційної інстанції полягає у наступному: “спір за позовом військової частини до військовослужбовця (у тому числі звільненого зі служби) підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби”.
Отже, з огляду на те, що відшкодування шкоди за даним позовом пов`язано із зобов`язанням, яке виникло під час проходження особою (відповідачем) публічної служби, до спірних правовідносин застосуванню підлягає саме місячний строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідача наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.05.2024 №721-ОС знято з усіх видів грошового забезпечення з 21.05.2024.
Позивач з даним позовом звернувся до суду 29 січня 2026 року, майже через два роки, тобто з пропуском місячного строку звернення, передбаченого частиною 5 ст.122 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не є достатніми для поновлення строку звернення до суду, оскільки при вирішенні питання щодо можливості поновлення строку звернення до суду в період дії воєнного стану, необхідно враховувати інтенсивність бойових дій на певній території, загальної воєнної ситуації як в країні, так і в певному регіоні, де знаходиться учасник справи, при цьому суд має дотримуватися балансу між безпекою учасників справи та дотриманням процесуальних прав учасників справи і засад судочинства.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, що всі військовослужбовці Військової частини НОМЕР_1 , які згідно з функціональними обов`язками здійснюють представництво відповідача в судах, здійснюють заходи щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф проти України, що унеможливило подати позов вчасно.
Введення воєнного стану може бути поважною причиною пропуску процесуального строку, якщо це пов`язано не з загальними, а конкретними причинами, що практично, а не теоретично, заважало вчасно виконати процесуальну дію. Таких конкретних причин позивач не наводить, як і не надає доказів, які б вказували на поважні причини пропуску строку на звернення до суду.
Щодо доводів про відключення електроенергії та інтернету, бомбардування м. Чернігова, то такі не є безперервними об`єктивними обставинами, які створювали реальні перешкоди доступу до суду.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 246, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року про повернення позовної заяви у справі № 480/541/26 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш