ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
14.05.2026	Справа № 910/15338/25	
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбудгаличина" (01011, місто Київ, вулиця Печерський узвіз, будинок 19)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" (01133, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок 32)
про стягнення 59 211 грн 08 коп.
Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
09.12.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбудгаличина" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" про стягнення 59 211 грн 08 коп.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між позивачем та відповідачем договору про виконання робіт від 09.08.2019 № 9.08/19 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного виконання робіт, у зв`язку з чим позивачем нараховано 9 822 грн 81 коп. пені, 40 027 грн 12 коп. інфляційних втрат та 9 361 грн 15 коп. 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.
16.12.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 відкрито провадження у справі № 910/15338/25, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
29.12.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 
30.12.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.
05.01.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.
Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду справи суду не надано.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва
ВСТАНОВИВ:
09.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" (далі по тексту - виконавець, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» (далі по тексту - замовник, позивач у справі) було укладено договір № 9.08/19 (далі по тексту - договір) про виконання робіт, за умовами якого виконавець зобов`язався виконати електромонтажні роботи по встановленню обладнання системи контролю доступу в кабіни ліфтів (далі по тексту - роботи), а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи.
У пункті 1.3 договору про виконання робіт сторони передбачили, що роботи виконуються, приймаються та оплачуються частинами.
За умовами пункту 2.1 договору про виконання робіт загальна вартість робіт за цим правочином становить 172 500 грн 00 коп. за шість ліфтів, за адресою: м. Київ, вул. Григорія Андрющенка, буд. 6-Г.
Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору про виконання робіт замовник оплатив попередню оплату в сумі 100 000 грн 00 коп. протягом п`яти календарних днів з моменту підписання договору по об`єкту. Остаточну суму замовник сплачує протягом п`яти банківських днів після підписання акту прийому-передачі виконаних робіт.
За змістом розділу 4 договору про виконання робіт початок виконання робіт - протягом 5 календарних днів з моменту передплати. Строк виконання робіт - тридцять п`ять робочих днів від початку робіт.
Приймання-передача закінченої частини робіт проводиться сторонами протягом трьох робочих днів з моменту повідомлення виконавцем замовника про готовність робіт (пункт 5.1 договору про виконання робіт).
Пунктом 5.3 договору передбачено, що при відсутності або усуненні недоліків виконавець складає акт приймання виконаних робіт та передає роботи замовнику в порядку, встановленому цим договором.
Згідно з пунктом 5.4 договору про виконання робіт замовник підписує акт, засвідчує підпис печаткою (якщо він її використовує) і у триденний строк повертає один примірник виконавцю. У випадку, якщо замовник у триденний строк не надав виконавцю підписаний зі своєї сторони примірник акту і не надав письмову мотивовану відмову від прийняття робіт, роботи вважаються такими, що виконані виконавцем якісно та у повному обсязі.
За умовами пунктів 9.1, 9.2 договору про виконання робіт останній набирає чинності з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором, але не більше 30.12.2019. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Листом від 18.01.2024 виконавець надіслав замовнику акт надання послуг від 12.08.2022 № 178 на суму 72 500 грн 00 коп. з метою підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Акрон Сервіс» електромонтажних робіт за договором про виконання робіт.
Пунктом 8.1. договору №9.08/19 про виконання робіт від 09.08.2019, передбачено, що у разі порушення умов договору сторони несуть відповідальність, яка передбачена діючим законодавством України та самим договором.
Відповідно до пункту 8.2 договору за порушення строків виконання робіт з вини виконавця, з нього стягується неустойка у розмірі 0,1% від вартості не виконаних робіт, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується неустойка, за кожен день прострочення.
Зважаючи на те, що виконавець в порушення норм чинного законодавства та умов договору надання послуг 9.08/19 від 09.08.2019 виконав роботи із порушенням строку вказаного у договорі, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача пені у розмірі 9 822 грн 81 коп., інфляційних втрат та трьох процентів річних у сумі 49 388 грн 27 коп. 
Заперечуючи проти заявленого позову відповідач наголошує на тому, що не зважаючи на порушення позивачем умов договору 9.08/19 від 09.08.2019 про повну попередню оплату, відповідач виконав передбачені вказаним договором роботи до завершення дії договору, а саме - 30.12.2019. Як на доказ виконання умов договору щодо електромонтажних робіт по встановленню обладнання системи контролю доступу в кабіни ліфтів, відповідач посилається, зокрема, на договір про надання послуг з обслуговування та ремонту обладнання системи контролю доступу до ліфта від 22.10.2019 за №22.10/19.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно із частинами першою, другою статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 220 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). 
За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). 
Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.
Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно зі статтею 834 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 Цивільного кодексу України).
Положеннями статті 844 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.
Як вбачається з позовної заяви умовами договору №9.08/19 про виконання робіт від 09.08.2019 передбачено виконання виконавцем електромантажних робіт по встановленню обладнання системи контролю доступу в кабіни ліфтів (пункт 1.1 договору).
Згідно пункту 2.1 договору роботи проводилися за адресою: місто Київ, вулиця Григорія Андрющенка, 6Г.
Пунктом 9.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором, але не більше 30.12.2019.
Як вбачається із пунктів 4.1, 4.2 договору виконання робіт починається протягом 5 календарних днів з моменту передплати. Строк виконання робіт - тридцять п`ять робочих днів від початку робіт. 
Пунктом 5.3 договору передбачено, що при відсутності або усуненні недоліків виконавець складає акт приймання виконаних робіт і передає роботи замовнику в порядку, встановленому договору.
Замовник підписує акт, засвідчує підпис печаткою ( якщо він їх використовує) і у триденний строк повертає один примірник виконавцю. У випадку, якщо замовник у триденний строк не надав виконавцю підписаний зі своєї сторони примірник акту і не надав письмову мотивовану відмову від прийняття робіт, роботи вважаються такими, що виконані виконавцем якісно та у повному обсязі (пункт 5.4 договору).
Позивач зазначає, що відповідач у порушення умов договору виконав електромантажні роботи по встановленню обладнання системи контролю доступу в кабіни ліфтів із порушенням умов договору, оскільки акт надання послуг від 12.08.2022 №178 надісланий на адресу позивача 18.01.2024.
Відповідно до пунктів 7.3.2, 7.3.4 договору замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків у разі, якщо виконавець не виконує роботи за договором, своєчасно не розпочав виконання робіт або виконує роботи настільки повільно, що завершення виконання робіт до строку стає неможливим. Ініціювати внесення змін у договір шляхом укладання додаткової угоди, вимагати розірвання договору та відшкодування збитків за наявності істотних порушень виконавцем умов цього договору. 
Однак, як вбачається із матеріалів справи позивач не направляв на адресу відповідача до закінчення дії договору - 30.12.2019, вимоги щодо внесення змін до договору шляхом укладення додаткової угоди у зв`язку із порушенням строків виконання підрядних робіт. Також позивачем не направлялась вимога щодо розірвання договору та відшкодування збитків у зв`язку із не виконанням виконавцем робіт за договором, не своєчасним початком виконання робіт або виконанням робіт настільки повільно, що завершення виконання робіт до строку було неможливим.
У претензії від 18.01.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" зазначає, що замовником було виконано передплату в розмірі 100 000 грн за договором № 9.08/19 від 09.08.2019, а виконавцем належним чином здійснено виробництво робіт та передано їх результати замовнику, у зв`язку із чим просить сплатити повну вартість робіт у сумі 72 500 грн. Крім того, у вказаній претензіє зазначається, що акти надання послуг на адресу замовника надаються повторно.
Як вбачається із матеріалів справи позивач на вказану претензію не відреагував, зокрема і не надіслав на адресу відповідача вказівки на істотне порушення умов договору, а саме: не дотримання строку виконання робіт - 35 днів від початку робіт, чи після закінчення дії договору - 30.12.2019. 
Натомість матеріали справи містять копію договору №22.10/19 про надання послуг з обслуговування та ремонту обладнання системи контролю доступу до ліфта від 22.10.2019, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Акрон Сервіс" прийняло на себе зобов`язання з технічного обслуговування і ремонту устаткування контролю доступу до ліфтів, підтримки ключів системи встановленої за адресою: місто Київ, вул. Андрющенка, 6Г. 
В пункті 1.2 договору №22.10/19 вказано, що устаткування, що підлягає ремонту і технічному обслуговуванню складається з: блоків електроніки і комунікації, блоку живлення, дротової мережі, що встановлені виконавцем. 
Отже, із підписанням договору №22.10/19 від 22.10.2019 сторони погодили, що обладнання системи контролю доступу в кабіни ліфтів встановлено виконавцем. 
Зважаючи на те, що договір №22.10/19 підписаний 22.10.2019, тобто до закінчення дії договору №9.08/19 - 30.12.2019, відповідач не порушив строків виконання договору.
Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. При цьому, сам по собі факт відсутності підписаних сторонами акту передачі-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання позивачем робіт. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 12.06.2019 у справі №910/6002/18.
Доказів на підтвердження надання мотивованої відмови від прийому робіт та доказів на підтвердження направлення такої відмови виконавцю матеріали справи не містять.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову як безпідставного, необґрунтованого та спростованого відповідачем.
Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н. Плотницька