ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

18 травня 2026 року	Справа №160/11741/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та скасування наказу,-

УСТАНОВИВ:

23 квітня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла вказана позовна заява, з урахуванням уточненої позовної заяви, в якій позивачі просять:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 28.10.2024 р. № 5425.
Крім того, позивачі просять поновити строк звернення до суду та витребувати у військової частини НОМЕР_2 матеріали службового розслідування згідно наказу командира №622 від 27.01.2024 р. за актом зникнення кулемету ПКТ, а також наказ про його скасування та витребувати у керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в м.Краматорську про надання відомостей чи було звернення від командування військової частини НОМЕР_1 про внесення відомостей до ЄРДР за ст. 413 КК України за фактом зникнення кулемета ПКТ, яке мало місце 06.01.2024 р. поблизу с.Терни, Краматорського району Донецької області та результати проведеного розслідування.
Позовна заява обґрунтована тим, що службове розслідування в частині, що стосується позивачів, було проведено без встановлення всіх обставин, що мають значення для повного та об`єктивного проведення службового розслідування, за наслідками якого можливо було б дійти висновку про наявність підстав для притягнення позивачів до дисциплінарної та матеріальної відповідальності. Як наслідок, в описовій частині службового розслідування не міститься обґрунтування причинного зв`язку між неправомірними діями позивачів та подіями, що трапились, причин та, умов, що сприяли правопорушенню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 р. вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків адміністративного позову протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду, шляхом надання до суду: уточненої позовної заяви для суду та у відповідності до кількості учасників справи, визначивши суб`єктний склад сторін у справі.
06 травня 2025 року від представника позивачів надійшла уточнена позовна заява з визначеним суб`єктним складом сторін у справі.
07 травня 2025 року від представника пзивачів надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копію відповіді на адвокатський запит Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного гарнізону №04/06-1620вих25 від 25.04.2025 р. про відсутність в провадженні Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного гарнізону матеріалів заяви про вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можливого кримінального правопорушення передбаченого ст. 413 КК України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 р. поновлено позивачам у справі № 160/11741/25 строк звернення до суду. В задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено. Прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
07 листопада 2025 року від представника позивачів надійшла заява про повідомлення надходження відзиву на позовну заяву з метою надання заперечень та підготовкою відповіді на відзив.
19 січня 2026 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони зазначили, що вина виразилась у формі недбалості, через неналежне виконання своїх посадових обов`язків, оскільки особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити. Організація візуального спостереження за бойовою машиною та її охорона унеможливила б потрапляння всередину до неї сторонніх осіб і забезпечила збереження майна. Зважаючи на вищенаведене, механік-водій 3-го розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_1 та навідник-оператор 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 сержант ОСОБА_2 завдали збиток державі в особі військової частини НОМЕР_1 , а саме: втрата 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з бронеоб`єкта БМП-1 №ZWJ39CNH та нанесенню збитків державі за втрату 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з бронеоб`єкта БМП-1 №ZWJ39CNH на суму 97591 (дев`яносто сім тисяч п`ятсот дев`яносто одну) гривню 98 копійок. В діях механіка-водія 3-го розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_1 та навідника-оператора 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 сержанта ОСОБА_2 відсутні підстави для звільнення від матеріальної відповідальності за втрату 7,62 мм кулемета. У зв`язку з викладеним, просили відмовити у задоволені позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді механіка-водія 3-го розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 .
ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді навідника-оператора з розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 .
Відповідно да вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, та на підставі рапорту командира військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 від 28.09.2024 р. вх.№23821 наказано помічнику командира - начальнику служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_3 старшому лейтенанту ОСОБА_5 провести службове розслідування за фактом зникнення кулемету ПКТ №П37 з БМП-1 (бортовий номер 770). (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2024 р. №6599)
За результатами проведеного службового розслідування складено Акт службового розслідування, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 28.10.2024 р.
Під час проведення службового розслідування встановлено, що згідно рапорту заступника командира батальйону з озбросння начальника технічної частини військової частини НОМЕР_3 лейтенанта ОСОБА_6 вх.№1622 від 23.01.2024 р. стало відомо, що 06.01.2024 р. приблизно о 22 годині 30 хвилин, надійшло повідомлення на КСП бронегрупи, що в районі позиції «Панда» злетіла гусенична стрічка з БМП-1 стройовий номер 770 заводський номер №ZWJ39CNH. Після чого екіпажу БМП-І стройовий номер НОМЕР_4 механіку-водію солдату ОСОБА_1 та навіднику-оператору сержанту ОСОБА_2 була поставлена задача прибути на КСП для подальшої евакуації машини. Зі слів командира взводу розвідки лейтенанта ОСОБА_7 екіпаж евакуювався в АДРЕСА_1 , де згодом були знайдені. В результаті того, що екіпаж покинув БМП-1 стройовий номер НОМЕР_4 заводський номер №ZWJ39CNH, після евакуації машини було виявлено, що відсутній кулемет ПКТ заводский номер НОМЕР_5 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2024 р. №2 «Про закріплення озброєння та військової техніки за підрозділами, посадовими особами» БМП-1 стройовий номер 770 заводский номер №ZWJ39CNH закріплений за розвідувальним взводом військової частини НОМЕР_3 , відповідальним є командир розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 старший лейтенант ОСОБА_8 екіпаж: мехагік-водій 3-го розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_1 , навідник-оператор 3-го розвідувального відділення розвідувального взводу сержанта ОСОБА_2 .
Згідно акту технічного стану військового майна БMIП-1 №ZWJ39CNH від 21.12.2023 року, 20.12.2023 року солдат ОСОБА_1 прийняв БМП-1 стройовий номер 770 заводський номер №ZWJ39CNH від командира розвідувального взводу військової лейтенанта ОСОБА_8 .
На озброенні БМП-1 стройовий номер 770 заводський номер №ZWJ39CNH знаходився 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 3 б/о БМП-1 №ZWJ39CNH, що підтверджується актом технічного стану військового майна БМП-1 №ZWJ39CNH від 21.12.2023 року, актом технічного стану військового майна №1/24 ПКТ 7,62 мм №П37 від 03.05.2024 року. Кулемет ПКТ №П37 вказується як озброєния у формулярі №1541/23 БМП-І заводський номер №ZWJ39CNH.
О6 січня 2024 року при виконанні бойового розпорядження командира військової частина НОМЕР_3 від 05.01.2024 року №2/25дск, екіпаж БМП-1 стройовий номер 770 заводський номер №ZWJ39CNH у складі механіка-водія 3-го розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_1 та навідника-оператора 3-го розвідувального відділення розвідувального взводу сержанта ОСОБА_2 висунулись до бойових позицій для перевезення військовослужбовців при здійсненні ними ротації.
Вже о 22 годині 40 хвилин 06.01.2024 року начальником бронетанкової служби військової частини НОМЕР_3 молодшим лейтенантом ОСОБА_9 була створена група евакуації, яка, не дочекавшись повернення членів екіпажу БМП-І стройовий номер НОМЕР_4 заводський номер №ZWJ39CNH, близько 00 годин 40 хвилин висунулась до місця події. Прибувши до неї було встановлено, що БМП-1 стройовий номер 770 заводський номер №ZWJ39CNH не закрита і в ній відсутній 7,62 мм кулемет ПКТ №П137 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH.
Механік-водій 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_1 , щодо події 06.01.2024 року пояснив, що в цей день він у складі скіпажу БМГ-1 №770 виконував бойове завдання, яке передбачало вивезення до переднього краю групу військовослужбовців, які повині були заступити на бойове чергування, і забрати інших військовослужбовців, які змінились. Висування відбулось у темну пору доби, близько 21 години 00 хвилин. Повертаючись до місця базування, приблизно о 22 годині 30 хвилин, у БМП-1 №770 злетіла гусениця в результаті чого вона застрягла у заболоченому грунті, відновити працездатність бойової машини власними силами не було можливості. Про подію була зроблена доповідь молодшому лейтенанту ОСОБА_10 . В цей час ворог здійснив мінометний обстріл місцевості навколо, також була вірогідність використання противником ударних бпла, тому залишатись на місці події було небезпечно для життя та здоров?я. З цієї ж причини екіпаж БМП-1 №770 не став діставати 7,62 мм кулемет ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH, оскільки це могло затримати вихід групи. У зв?язку із тим, що маршрут знали лише механі-водій та навідник-оператор сержант ОСОБА_2 , тому вони прийняли рішення очолити групу військовослужбовців, які змінились з бойового чергування, і вирушили до місця базування у н.п. Ставки, Краматорського району, Донецької області. При залишенні БМП-1 №770 ОСОБА_1 , її не закрив, розсудивши, що це нічого не дасть, оскільки на всіх бойових машинах встановлені замки одного типу, які відкриваються універсальним ключем. Прибувши на місце приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_1 доповів про подію і про те, що вони повернулись до місця зосередження відправивши голосове повідомлення командиру розвідувального взводу старшому лейтенанту ОСОБА_8 , який наказав йому бути готовим до висування для евакуації БМП-1 №770, на що ОСОБА_1 повідомив, що дістати бойову машину за допомогою іншої БМП не можливо, необхідно залучати більш потужну техніку. Витягти БМП-1 №770 вдалось лише через кілька днів за допомогою танка. При цьому у бойовій машині був відсутній 7,62 мм кулемет ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №Z WJ39CNH.
Навідник-оператор 3 взводу військової частини розвідувального відділення розвідувального НОМЕР_3 сержант ОСОБА_2 , щодо втрати 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH пояснити наступне. 06.01.2024 року, близько 20 години 30 хвилин, він у складі екіпажу БМП-1 №770, до якого також входив механік-водій солдат ОСОБА_1 , виїхав для виконання завдання, щодо заміни військовослужбовців, які виконували бойове чергування на бойових позиціях. Здійснивши доставку особового складу і забравши інших військовослужбовців вони повертались до місця розташування, коли приблизно о 22 годині 15 хвилин у БМП-1 №770 злетіла гусениця вона застрягла у заболоченому ґрунті. Вилізши назовні і оглянувши бойову машину механік-водій ОСОБА_1 зазначив, що витягти її вдасться лише при застосуванні сторонньої техніки. ОСОБА_1 доповів про подію молодшому лейтенанту ОСОБА_10 . В цей час ворог здійснив мінометний обстріл місцевості навколо, також була велика вірогідність використання противником ударних бпла. Враховуючи темну пору доби і обставини які склались сержант ОСОБА_2 не став повторно залізати до БМП, щоб зняти і забрати з собою встановлений в ній 7,62 мм кулемет ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH, побоюючись за власне життя та здоров?я. Разом з групою військовослужбовців, яку вивозили, екіпаж БМП-1 №770 вирушив до місця базування у н.п. Ставки, Краматорського району, Донецької області. При залишенні бойової машини її не закрили, розсудивши, що це нічого не дасть, оскільки на всіх бойових машинах встановлені замки одного типу, які відкриваються універсальним ключем. Прибувши на місце приблизно о 02 годині 00 хвилин, і отримавши змогу зв?язатись телефоном через «Старлінк», ОСОБА_1 доповів про подію командиру розвідувального взводу старшому лейтенанту ОСОБА_8 . Витягти БМП-1 №770 вдалось лише через кілька днів за допомогою танка. При цьому у бойовій машині був відсутній 7,62 мм кулемет ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH.
Командир розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 старший лейтенант ОСОБА_8 , щодо втрати 7,62 мм кулемета ПКТ №П137 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH пояснити наступне. Отримавши наказ від помічника начальника штабу - начальника розвідки військової частини НОМЕР_3 молодшого лейтенанта ОСОБА_11 , згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_6 від 05 січня 2024 року №02/25дек, після чого приступно до виконаня наказу по висуванию в район зосереджения, поблизу и.н. Терни, Краматорського району, Донецької області. О 15 годині 00 хвилин 06.01.2024 року висунувся на автомобілі з особовим склалом на місце посадки в БМІ-І №770, що висувалася на завдання. О 16 годний 54 хвилини, він зробив доповідь молодшому лейтенанту ОСОБА_11 , що завданя доведено до особового складу і БМП №770 вирушила із н.п. Ставки Крамоторського району Донецької області на виконання бойового завдання. О 19 годині 50 хвилин з ним зв?язався начальник бронетанкової служби пійськової чистини НОМЕР_3 молодший лейтенант ОСОБА_12 , який повідомив, що з БМП №770 злетіла гусениця на точці висадки. Вищевказану інформацію він отримав від оперативного чергового. О 19 годниі 59 хвилин старший лейтенант ОСОБА_8 зробив доповідь молодшому лейтенанту ОСОБА_11 , що з БМП-і №770 злетіла гусениця на точці висадки групи та, що зараз немає можливості її відремонтувати у зв?язку з обстрілом. О 20 годні 09 хвилин старший лейтенант ОСОБА_8 отримаю наказ від молодшого лейтенанта ОСОБА_11 , щоб екіпаж сховався в лісі та перечекав обстріл, після чого почав одягати гусеницю. О 20 годині 17 хвилин, зв?язавшись через телефонний додаток з механіком-водієм солдатом ОСОБА_1 отримав від нього відмову виконувати ремонт гусениці у зв?язку з обстрілом. На той час солдат ОСОБА_1 перебував у н.п. Ставки, Краматорського району, Донецької області, куди, з місця події, відправився самовільно. Про це була зроблена доповідь молодшому лейтенанту ОСОБА_11 . О 20 годині 40 хвилин старший лейтенант ОСОБА_8 отримав наказ від молодшого лейтенанта ОСОБА_11 зв?язатись з начальником бронетанкової служби та спланувати евакуацію БМП-1 №770. О 20 годині 40 хвилин старший лейтенант ОСОБА_8 отримав інформацію про місце знаходження БМП-1 №770 від молодшого лейтенанта ОСОБА_11 здобутою шляхом аеророзвідки. О 22 годині 05 хвилин старший лейтенант ОСОБА_8 отримав наказ від молодшого лейтенанта ОСОБА_11 висунутись на автомобілі та знайти скіпаж БМП-1 №770. 07.01.2024 року о 00 годині 28 хвилин старший лейтенант ОСОБА_8 зробив доповідь молодшому лейтенанту ОСОБА_11 про те, що знайшов екіпаж БМП-1 №770 який відмовляється повертатись до БМП і виконувати задачу по ремонту БМП-1 №770, у зв?язку з активним обстрілом в місті знаходження БМП. Після вищевикладеного екіпаж було доставлено до н.п. Колодязі, Краматорського району, Донецької області з метою відправлення його для евакуації БМП-1 №770. Коли екіпаж прибув на місце знаходження, зламаної БМП-1 було виявлено, що відсутній 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZW139CNH, після чого БМП-1 було евакуйоване до н.п. Терни, Краматорського району, Донецької області. У зв?язку з неможливістю транспортування БМП-1 виникла необхідність залишити її у н.п. Терни, Краматорського району, Донецької області для подальшого ремонту на місці.
Начальник бронетанкової служби молодший лейтенант ОСОБА_12 , з приводу заданих питань доповів наступне. 06.01.2024 року він перебував на командно-спостережному пункті бронегрупи батальйону, який був розміщений у н.п. Колодязі, Краматорського району, Донецької області. О 19 годині 56 хвилин йому надійшло повідомлення від командира взводу розвідки ОСОБА_13 , що у БМП-1 №770, яке було задіяне у ротації особового складу, злетіла гусенична стрічка під час повернення від лінії боєзіткнення до місця розташування у н.п. Ставки, Краматорського району, Донецької області. У зв?язку з тим, що екіпаж БМП-1 №770 покинув машину і не виходив на зв?язок, група евакуації змушена була чекати коли будуть відомі координати місця події. Командир розвідувального знайшов членів екіпажу БМП-1 №770 близько 00 години 30 хвилии і лише після цього, як стало відоме точне місце знаходження «роззутої» БМП, група евакуації змогла висунутись до машини, що вийшла з ладу. Слід зазначити, що механік-водій солдат ОСОБА_1 та навідник-оператор сержант ОСОБА_2 відмовились виконувати наказ в участі у подальшій евакуації БМП-1 №770. Прибувши на місце було виявлено, що бойова машина стоїть відкрита і в ній відсутній 7,62 мм кулемет ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH. Полагодити гусеничну стрічку силами задіяного особового складу не вдається, оскільки ремонтні роботи були ускладнені намотуванням гусеничної стрічки на вінець відомого колеса. БМП-1 №770 закрили і у подальшому вона була евакуйована через дві доби. Після того, як БМП-1 №770 евакуювали до тимчасового місця дислокації, н.п. Ярова, Краматорського району, Донецької області, був проведений детальний зовнішній огляд при якому не виявлено уламкових пошкоджень та її корпусі.
Начальник бронетанкової служби молодший лейтенант ОСОБА_12 визначив, що час демонтажу 7,62 мм кулемета ПКТ з БМП-1 складає близько 2-5 хвилин.
Вказані обставини підтверджуються витягом з журналу ведення бойових дій №21, військової частини НОМЕР_3 (зареєстрованому за №1дск від 08.01.2024 року) за 17 січня 2024 року та витягом з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 05.01.2024 року №є2/25дск.
Згідно закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», згідно статті 3: Підстави та умови притягнення до матеріальної відповідальності.
Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов?язків військової служби або службових обов?язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які включають матеріальну відповідальність.
У мовами притягнення до матеріальної відповідальності є
1) наявність шкоди;
Шкода виражається у нестачі 7,62 мм кулемета ПКТ №137 з б/ю в БМП-1 №ZW39CNH та збитках держані за втрату 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 , б/о БМП-1 №ZWJ39CNH на суму 97591 (дев?яносто сім тисяч п?ятот дев?яносто одну) гривню 98 копійок.
2) протиправна поведінка особи у зв?язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов?язків військової служби або службових обов?язків;
Протиправна поведінка механіка-водія 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_1 та навідника-оператора 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 сержанта ОСОБА_2 полягає у невиконанні вимог абзацу 6 статті 11 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, який покладає на військовослужбовців обов?язок берегти державне майно. Відповідно до пункту 2 розділу Х та абзацу 7 пункту 3 розділу Х Наказу Міністерства оборони України 29.06.2005 року №359 «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України»:
Пункт 2. Військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі.
Абзац 7 пункту 3. Місця, де зберігаються стрілецька зброя та боєприпаси, повинні постійно перебувати під охороною.
Також механік-водій 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_1 не дотримався своїх прямих обов?язків механіка-водія БМП накладених на нього згідно пункту 35 частини 1.3 розділу 1 Бойового Статуту Сухопутних Військ Збройних Сил України, затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.12.2010 року №575, де вказується, що механік-водій БМП зобов?язаний «володіти особистою зброєю, застосовувати її для самозахисту, в разі необхідності для захисту боєздатності машини і за будь-яких умов не допускати її захвату».
Із зазначеного, виходить, що оскільки 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH залишився у БМП-1 стройовий номер 770 заводський номер №ZWJ39CNH, екіпаж до отримання відповідного наказу повинен був здійснювати візуальне спостереження за бойовою машиною та її охорону. До того ж, було встановлено, що поблизу з місцем поломки були в наявності укриття, в яких особовий склад міг би сховатись на випадок ворожого мінометно-артилерійського обстрілу або застосування противником бпла зі скидами чи FPV-дронів.
3) причинний зв?язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
Причинно-наслідковий зв?язок порушень зазначених вище норм з втратою, полягає у залишенні 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH членами екіпажу БМП-1 стройовий номер 770 заводський номер №ZWJ39CNH, механіком-водієм 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 солдатом ОСОБА_1 та навідником-оператором 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 сержантом ОСОБА_2 без нагляду у відкритій БМП-1 стройовий номер 770 заводський номер №ZWJ39CNH, що створило передумови для втрати зазначеної зброї, вірогідно з боку третіх, не встановлених осіб. Організація візуального спостереження за бойовою машиною та її охорона унеможливили б потрапляння всередину до неї сторонніх осіб і забезпечила збереження майна.
4) вина особи в завданні шкоди.
Вина вбачається у недбалості членів екіпажу БМП-1 стройовий номер 770 заводський номер №ZWJ39CNH механіка-водія з розвідувального відділення розвідувального взводу військової частни 0041 солата ОСОБА_1 та навідника-оператора 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 сержанта ОСОБА_2 , які не передбачили, що їхні дії (бездіяльність) може призвести до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді втрати 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH та нанесенню збитків державі за втрату 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH на суму 97591 (дев?яносто сім тисяч п?ятсот дев?яносто одну) гривню 98 копійок.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленою Законом України.
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.
1. Завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок:
1) дії непереборної сили;
2) необхідної оборони;
3) крайньої необхідності;
4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження;
5) виправданого службового ризику;
6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус;
7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.
Шкода не підлягає відшкодуванню у випадку смерті винної особи.
Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування.
Службовим розслідуванням встановлені обставини, які призвели до втрати 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH, що є підставою для притягнення військовослужбовців: механіка-водія 3-го розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_1 та навідника-оператора розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 сержанта ОСОБА_2 , діями або бездіяльністю яких завдано збиток державі в особі військової частини НОМЕР_1 , а тому накладає матеріальну відповідальність на вказаних військовослужбовців. Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» - особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестач або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року №604 «Про затвердження переліку озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості». 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH відноситься до вказаного переліку озброєння як така вогнепальна зброя, що має калібр до 30 мм і, відповідно, її втрата відшкодовується у десятикратному розмірі.
Факт відсутності зброї, - 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH, є підставою для її списання з книги обліку військового майна та занесення до книги обліку втрат військового майна по службі засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики управління військової частини НОМЕР_2 .
Враховуючи, що 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH є втраченим необхідно направити повідомлення про втрату зброї з дотриманням вимог статті 6 розділу І "Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боепринасів у Збройних Силах України", затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року №359 (зі змінами) та надати інформацію, що може сприяти її розшуку.
Вина виражається у формі недбалості. Причини та умови, що сприяли втраті: невиконання вимог абзацу 6 статті 11 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, пункту 2 розділу Х та абзацу 7 пункту 3 розділу X Наказу Міністерства оборони України 29.06.2005 року №359 «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України» та пункту 35 частини 1.3 розділу 1 Бойового Статуту Сухопутних Військ Збройних Сил України, затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.12.2010 року №575.
Неправомірні дії військовослужбовців та причинний зв?язок між діями військовослужбовців та подією, що трапилась: залишення без охорони БМП-1 стройовий номер 770 заводский номер БМП-1 №ZWJ39CNH.
У висновку акті службового розслідування вказано наступне.
Під час проведення службового розслідування встановлено, шо факт втрати 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH вважати підтвердився та мав місце 06.01.2024 року поблизу н.п. Терни, В ході проведення службового розслідування встановлено, що в діях механіка-водія 3-го розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_1 та навідника-оператора 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 сержанта ОСОБА_2 вбачаються:
1. протиправна поведінка, яка полягає у невиконанні вимог абзацу 6 статті 11 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, пункту 2 розділу Х, абзацу 7 пункту 3 розділу Х Наказу Міністерства оборони України 29.06.2005 року Nє359 «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», пункту 35 частини 1.3 розділу 1 Бойового Статуту Сухопутних Військ Збройних Сил України, затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.12.2010 року №575 
2. ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 413 Кримінального кодексу України, а саме - втрата або зіпсування ввірених для службового користування зброї, вчинені в бойовій обстановці.
Загальний розмір шкоди, завданої державі, з урахуванням зносу (старіння) матеріальних засобів військової частини НОМЕР_1 на момент їх знищення, згідно Методики визначення залишкової вартості майна
Збройних Сил України та інших військових формувань, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 травня 1998 року №759 (із змінами), по службі засобів ближнього бою та розвідки озброєння логісти управлін військової части НОМЕР_1 складає 97591 (дев?яносто сім тисяч п?ятсот дев?яносто одну) гривню 98 копійок.
Майно служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння логістики управління військової частини НОМЕР_2 , а саме: 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH, підлягає списанню встановленим порядком.
Також, з боку невстановленої третьої особи, мав місце факт вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 410 Кримінального Кодексу України, а саме - викрадення військовослужбовцем зброї, вчинене в бойовій обстановці.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.10.2024 р. №5425 про результати розслідування, наказано вважати, що військове майно, а саме: 7,62 мм кулемет ПКТ №П137 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH втрачений 06.01.2024 р. поблизу н.п. Терни, Краматорського району, Донецької області, внаслідок неналежного ставлення до своїх службових обов?язків та військової служби механіком-водієм 3-го розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 солдатом ОСОБА_1 та навідником-оператором 3 розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 сержантом ОСОБА_2 .
Притягнуто солдата ОСОБА_1 до підвищеної матеріальної відповідальності за втрачене військове майно на суму у розмірі 487959 (чотириста вісімдесят сім тисяч дев?ятсот п?ятдесят дев?ять) гривень 90 копійок.
Притягнуто сержанта ОСОБА_2 до підвищеної матеріальної відповідальності за втрачене військове майно на суму у розмірі 487959 (чотириста вісімдесят сім тисяч дев?ятсот п?ятдесят дев?ять) гривень 90 копійок.
За порушення вимог статті 11 статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 4, пункту 13 розділу IV наказу Міністерства оборони України від 29.06.2005 року «Про затвердження інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України» та на підставі пункту «В» статті 48 і керуючись статтею 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладено на солдата ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «Сувора догана».
За порушення вимог статі 11 статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 4, пункту 13 розділу IV наказу Міністерства оборони України від 29.06.2005 року «Про затвердження інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та босприпасів у Збройних Силах України» та на підставі пункту «В» статті 48 і керуючись статтею 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладено на сержанта ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення «Сувора догана».
Включено солдата ОСОБА_1 до наказу про накладання дисциплінарних стягнень за жовтень 2024 року.
Включено сержанта ОСОБА_2 до наказу про накладання дисциплінарних стягнень за жовтень 2024 року.
Заступнику командира з психологічної підтримки персоналу - начальнику відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 надіслати повідомлення до територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Краматорську про вчинення солдатом ОСОБА_1 та сержантом ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 413 Кримінального кодексу України, у 10-денний строк з моменту прийняття наказу про результати.
14 листопада 2025 року військовою частиною НОМЕР_1 направлено до територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Краматорську повідомлення про кримінальне правопорушення за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_2 місця розташування підрозділу у населеному пункті Ярова, Краматорського району, Донецької області. Вказана подія відбулася 01.07.2025 р.
Вважаючи наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2024 р. № 5425 протиправним, позивачі звернулися до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 4 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут).
Положеннями статті 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 17 Статуту визначено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Згідно зі статтею 26 Статуту військовослужбовців залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права і командирів щодо їх застосування визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут).
Згідно положень статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно із частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Положеннями статті 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); г) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
В силу вимог пунктів 83-86 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.
У разі якщо ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі по тексту - Порядок №608).
Згідно з пунктом 7 Порядку №608 службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі втрати або викрадення зброї чи боєприпасів.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Пунктом 3 розділу II Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Згідно із пунктом 1 розділу III Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.
Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 1-6 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.
В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Відповідно до пунктів 1-2 розділу VI Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).
У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що передумовою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є, зокрема проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Таке службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння). Результати службового розслідування фіксуються у акті службового розслідування, в якому і мають бути відображені усі зазначені вище складові, надана належна оцінка усім обставинам, встановленим під час проведення такого службового розслідування з урахуванням пояснень особи, відносно якої воно проведено, та, відповідно, має міститися висновок з урахуванням усіх обставин, встановлених під час проведення службового розслідування.
Розділом VIII Порядку №608 врегульовано особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди.
Так, у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.
До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX (далі - Закон №160-IX).
Згідно з підпунктами 3-5 частини першої статті 1 Закону №160-ІХ командир (начальник) - командир (начальник, керівник) військової частини, установи, організації, закладу; матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність (ч. 1 ст. 3 Закону №160-IX).
Відповідно до частини другої статті 3 Закону №160-IX умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону №160-IX).
Згідно з положеннями статті 8 Закону №160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.
Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону №160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:
1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;
2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;
3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;
4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;
5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 160-IX завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок:
1) дії непереборної сили;
2) необхідної оборони;
3) крайньої необхідності;
4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження;
5) виправданого службового ризику;
6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус;
7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.
Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування (ч. 3 ст. 9 Закону № 160-IX).
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для таких висновків:
- по-перше, до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі встановлення в ході службового розслідування завдання ним прямої дійсної шкоди державі, внаслідок протиправної поведінки у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків та встановленням причинного зв`язку між протиправною поведінкою такої особи і завданою шкодою із обов`язковим встановленням вини особи в завданні такої шкоди;
- по-друге, під час проведення службового розслідування комісією має бути перевірено та встановлено наявність/відсутність обставин, що виключають матеріальну відповідальність; у свою чергу висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин спричинення шкоди, встановлення наявності (або відсутності) у діянні складу порушення, вирішення питання щодо наявності (або відсутності) підстав для притягнення його до відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі;
- по-третє, Закон №160-IX розмежовує підстави для застосування до особи обмеженої матеріальної відповідальності та повної або підвищеної матеріальної відповідальності.
За висновками Верховного Суду в частині щодо обставин встановлення та підтвердження вини військовослужбовця, завдання дійсної прямої шкоди державі у постановах від 19.12.2019 у справі №813/3018/16, від 25.03.2020 у справі №825/1000/18 та вирішуючи спір у подібних правовідносинах, суд надає правову оцінку доводам учасників справи на предмет наявності порушеного права чи інтересу, в залежності від обставин, установлених у кожному конкретному випадку.
Отже, резюмуючи викладене у своїй сукупності, суд відмічає, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 Закону №160-IX, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:
1) наявність шкоди;
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
4) вина особи в завданні шкоди.
Тобто, обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.
За таких обставин, в межах даної адміністративної справи встановленню підлягає наявність/відсутність складу правопорушення, вчиненого позивачами та наявність взаємозв`язку між діями останніх та заподіяною шкодою державі.
Як встановлено судом підставою притягнення позивачів до матеріальної відповідальності стали висновки службового розслідування щодо втрати 7,62 мм кулемета ПКТ №П37 з б/о БМП-1 №ZWJ39CNH.
Суд зазначає, що відповідно до чинного законодавства вина - це психічне ставлення особи до своїх протиправних дій або до бездіяльності та їхніх наслідків у формі умислу чи необережності. Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння. Відповідальність без вини можлива тільки в окремих, передбачених законом випадках в цивільному праві (наприклад, при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки).
Умисел є двох видів: прямий і непрямий.
Прямим є умисел тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання. Вже з самого цього поняття можна виділити ознаки, що є притаманні прямому умислу. Як і щодо всіх інших видів вини, для прямого умислу їх прийнято поділяти на інтелектуальні та вольові. Інтелектуальними ознаками є усвідомлення суспільно небезпечного характеру діяння (дії чи бездіяльності), а також передбачення його суспільно небезпечних наслідків. Вольовою ознакою є бажання настання суспільно небезпечних наслідків.
Непрямим є умисел тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання. Як і при прямому умислі, особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності) та передбачає його суспільно небезпечні наслідки. Воля особи при цьому не спрямована на досягнення суспільно небезпечного наслідку. Злочинець же просто байдуже ставиться до наслідків свого діяння, свідомо припускає їх настання, тобто погоджується з ними.
Необережність є двох видів: злочинна недбалість і злочинна самовпевненість.
Так, злочинна недбалість - це необережність, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.
Злочинна самовпевненість - це необережність, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення.
Наприклад, у цивільному праві традиційно склалася дещо інша класифікація форм вини. Необережність буває груба та легка. Під простою (легкою) необережністю розуміють таке ставлення особи до своєї поведінки, коли вона не передбачала і не бажала тих наслідків, які фактично настали, хоча, виходячи із конкретних обставин, об`єктивно могла і зобов`язана була їх передбачити. Груба необережність має місце, коли особа не бажала настання несприятливих наслідків, але передбачала їх і ставилася до цього байдуже або намагалася їх самовпевнено уникнути. Тобто це такий вчинок, нерозумність якого є очевидною.
Суд зазначає, що господарство підрозділу організовується і ведеться у відповідності до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом МО України за №300 від 16.07.1997.
Так, господарство підрозділу є складовою частиною військового господарства та його кінцевою ланкою. Воно призначене для забезпечення бойової підготовки та виховної роботи роти, задоволення матеріально-побутових та культурних потреб її особового складу. Для цього за автомобілем закріплюється особа яка відповідає за автомобіль (майно) згідно зі Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та виділяються необхідні матеріальні засоби.
Організація та ведення господарства повинні бути спрямовані на створення умов, що забезпечують зразковий внутрішній порядок, зберігання, правильне утримання та використання озброєння, бойової техніки, транспорту і майна, що є у підрозділі.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачі проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та були притягнуті до матеріальної відповідальності у зв`язку з втратою 7,62 мм кулемета ПКТ, що перебував у БМП-1, на суму 97 591 грн.
Згідно з матеріалами службового розслідування, 06.01.2024 р. під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Терни, Краматорського району, Донецької області, у БМП-1 було перебито гусеницю, що унеможливило її подальше пересування.
У зв`язку з реальною загрозою життю, позивачі залишили бойову машину та відійшли до укриття, після чого повідомили командування про подію.
В подальшому було встановлено факт втрати кулемета, а також не виключено його викрадення невстановленими особами.
На підставі службового розслідування відповідач дійшов висновку про наявність у діях позивачів вини у формі необережності та притягнув їх до матеріальної відповідальності.
З цього приводу суд зазначає, що однією з обов`язкових умов притягнення до матеріальної відповідальності є наявність прямого причинного зв`язку між діями або бездіяльністю військовослужбовців та настання шкоди.
У акті службового розслідування військова частина стверджує, що залишення БМП без охорони призвело до втрати кулемета.
Проте, такий висновок є припущенням, а не доведеним фактом.
З матеріалів службового розслідування прямо встановлено, що можливе викрадення кулемета невстановленими особами.
Тобто, існує інша самостійна причина шкоди, яка не залежить від дій позивачів.
Відповідно до загальних принципів юридичної відповідальності, якщо шкода могла бути спричинена іншими обставинами, причинний зв`язок вважається недоведеним.
Разом з цим, судом встановлено, що територія перебувала під обстрілом та техніка була залишено в зоні бойових дій. За таким умов встрата майна може бути наслідком дій противника, знищення, зміни обстановки. Отже, бойова обстановка є самостійним фактором, який перериває причинний зв`язок.
Для причинного причинного зв`язку потрібно довести, що якби позивачі діяли інакше – шкода не настала. Проте, відповідач не довів, що закриття БМП реально запобігло б втраті, що була можливість евакуювати кулемет або що залишення техніки автоматично веде до втрати. Тобто, відсутній доказ, що дії позивачів були вирішальною причиною шкоди.
Враховуючи викладене, висновки службового розслідування про причинний зв`язок грунтується на припущеннях, існують альтернативні причини (треті особи бойові дії) та не доведено, що саме дії позивачів спричини втрату кулемета.
Матеріали службового розслідування містять лише посилання на порушення статутів, проте не досліджено реальні умови бою, ступінь ризику для життя та можливість альтернативних дій.
В акті службового розслідування зазначено, що військовослужбовці повинні були запезпечити охорону БМП, проте не враховано, що обов`язки виконуються з урахуванням обстановки та не доведено, що їх виконання було можливим.
Крім того, в акті одночасно зазначено про вину військовослужбовців та можливе викрадення третіми особами.
Під час проведення службового розслідування не встановлено будь-які фактичні обставини правопорушення, інкримінованого позивачу, з яких вбачалося б наявність в діях позивача ознак дисциплінарного правопорушення.
Також, відповідачем протиправно не взято до уваги Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2124-IX (далі - Закон України № 2124-IX).
Законом України від 15.03.2022 № 2124-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах дії воєнного стану» внесено зміни до Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII та статтю 1 після абзацу 2 доповнено новим абзацом такого змісту: бойовий імунітет - звільнення військового командування, військовослужбовців, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України», від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
З аналізу викладеного вбачається, що військовослужбовці звільняються від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати військового майна, під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту.
Водночас, при прийнятті оскаржуваного наказу в частині, що стосується позивачів, відповідачем наведені норми не враховувалися, при службовому розслідуванні обставини наявності/відсутності бойового імунітету у позивачів не перевірялися.
Матеріали службового розслідування не містять доказів, які б свідчили про невиконанням чи неналежне виконання позивачем обов`язків військової служби або службових обов`язків та не враховано положення ст. 9 Закону № 160 щодо крайньої необхідності, яка виразилась в тому, що позивачі діяли в умовах обстрілу та з метою збереження життя військовослужбовців.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена протиправна поведінка позивача, наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина саме позивача у заподіянні шкоди, які згідно вимог Закону №160-ІХ є обов`язковими і необхідними умовами притягнення позивача до матеріальної відповідальності.
Таким чином, причинний зв`язок між діями військовослужбовців та втратою майна є недоведеним, оскільки не виключено вплив сторонніх факторів, зокрема бойової обстановки та дій третіх осіб, а висновки службового розслідування мають формальний характер, є суперечливими та не відповідають принципам повного й об`єктивного дослідження обставин справи.
Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та ОСОБА_2 сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
З огляду на викладені норми, а також задоволення позовної заяви, суд зазначає про стягнення на користь позивачів за рахунок бюджетних відповідача судового збору у розмірі 1211,20 грн. кожному відповідно.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_7 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_8 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання протиправними дій та скасування наказу – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2024 р. № 5425.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_7 ) сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).
Стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_8 ) сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко