ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/206/22  Номер провадження 22-ц/814/1056/26	Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Триголова В.М.
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.
секретар:Горбун К.О.
розглянувши у відкритому судвому засіданні в режимі відео конференції цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 29 вересня 2025 року та ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 29 вересня 2025 року а також ухвали Крюківського районного суду міста Кременчука від 22 жовтня 2024 року, 21 листопада 2024 року, 16 вересня 2025 року , 17 вересня 2025 року, 26 вересня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенегозбут» у якому просив:
1) визнати незаконним попередження про припинення постачання електричної енергії № 769_202201 від 25.01.2022 року складеного фахівцем ОСОБА_2 та заборонити ОСОБА_2 та іншим працівникам ТОВ «Полтаваенергозбут» по відношення до нього, як споживача, без рішення суду винесеного в наказному або цивільному провадженні встановлювати розмір заборгованості та надсилати подібні попередження про припинення електропостачання; 
2) зобов`язати «Полтаваенергозбут» припинити порушувати п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: зобов`язати припинити заборонену агресивну практику, заборонивши ТОВ «Полтаваенергозбут» надсилати йому, як споживачу, постійних повідомлень про заборгованість які ТОВ «Полтаваенергозбут» (його працівники) складає шляхом порушення права на презумпцію невинуватості та шляхом привласнення права судової влади встановлювати розмір заборгованості; 
3) зобов`язати ТОВ «Полтаваенергозбут» припинити порушувати п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» при реалізації продукції йому, як споживачу; 
4) зобов`язати ТОВ «Полтаваенергозбут» припинити порушувати ч. 3 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» та зазначити виключно достовірну інформацію про режим роботи Кременчуцького центру обслуговування споживачів з врахуванням перерви на обід (час коли цей центр не працює зі споживачами), за фактичною та реальною адресою: АДРЕСА_1 ; 
5) зобов`язати ТОВ «Полтаваенергозбут» надати йому, як споживачу, рахунки по особовому рахунку № НОМЕР_1 за листопад 2021 року, грудень 2021 року, січень 2022 року з достовірною інформацією, згідно вимог чинного законодавства України, а саме в разі якщо відповідач припускає що йому недоплачені кошти вказати недоплату, а в разі переплати вказати переплату коштів; 
6) визнати законною його відмову 31.01.2022 року, як споживача, відповідно до ст. 60 Конституції України виконувати незаконні вимоги зазначені в попередженні про припинення постачання електричної енергії № 769 202201 від 25.01.2022 року, а саме сплачувати заборгованості зазначені шляхом посягання працівників ТОВ «Полтаваенергозбут» на судову владу в Україні, незаконно присвоївши собі право встановлювати розмір заборгованості та ще й без наказного провадження; 
7) заборонити ТОВ «Полтаваенергозбут» надсилати попередження про припинення постачання електричної енергії в якому б не було вказано про право споживача оскаржити подібне попередження до суду, а також обов`язкового зазначення інформації, що в разі оскарження відключення електропостачання не здійснюватиметься що найменше до остаточного прийняття рішення в суді, а також в разі прийняття рішення на користь споживача в такому разі ТОВ «Полтаваенергозбут» нестиме свою відповідальність за створення та надсилання такого попередження.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів » в частині порушення волевиявлення позивача при реалізації Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаваенегозбут» послуг з постачання електричної енергії шляхом направлення на адресу позивача попереджень про припинення постачання електричної енергії. Крім того, ОСОБА_1 в обґрунтування своїх позовних вимог також посилається на порушення відповідачем Правил роздрібного ринку електричної енергії щодо надання недостовірної інформації щодо наявної, на їх думку, у позивача заборгованості що є підставою для притягнення останніх до відповідальності згідно із законодавством та договором.
Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Попередження Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» №769_202201 від 25.01.2022 про припинення постачання електричної енергії домоволодіння споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 – визнано незаконним.
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» - відмовлено.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2024 року Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про поновлення процесуального строку на подання відзиву задоволено.Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» строк на подання відзиву.
Підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, про порушення прав споживача, закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2024 року позивачу ОСОБА_1 у задоволенні заяв про відвід судді Крюківського районного суду міста Кременчука Зоріної Діани Олександрівни від розгляду справи № 536/206/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, про порушення прав споживача, - відмовлено.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16 вересня 2025 року визнано відвід, заявлений ОСОБА_1 головуючій судді Зоріній Діані Олександрівні, необґрунтованим.
Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Зоріної Діани Олександрівни від розгляду справи №536/206/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, про порушення прав споживача, передано до канцелярії Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області для визначення іншого судді, що вирішуватиме питання про відвід, у порядку, встановленому частиною першою статті 33 Цивільного процессуального кодексу України.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 17 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні заяв ОСОБА_1 від 25.08.2025 року, 01.09.2025 року та 11.09.2025 року про відвід судді Зоріної Діани Олександрівни від розгляду справи №536/206/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариста з обмеженною відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, захист прав споживача.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Зоріної Діани Олександрівни від розгляду справи №536/206/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, про порушення прав споживача залишено без розгляду.
Непогодившись із рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ТОВ «Полтаваенергозбут». Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Скажник вказує, що постачання електричної енергії на об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 , з присвоєним особовим рахунком № НОМЕР_1 , здійснюється ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі – Договір) на умовах комерційної пропозиції № 8-УП, до умов якого ОСОБА_1 , як побутовий споживач, приєднався у порядку передбаченому п.8 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312 (у редакції 2018 р., чинній на момент укладення договору) та п.13 розділу ХVІІ «Перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», у результаті здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО», шляхом фактичного споживання електричної енергії.
Також зазначає, що факт споживання електричної енергії за вказаним об`єктом, отримання рахунків за спожиту електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 та їх неоплату, Позивачем не заперечується, а отже є обставиною, що визнається Позивачем.
У період з 01.08.2020 р. по 01.01.2022 р. на покази лічильника 19559 (передані до ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» оператором системи розподілу АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО»), Позивачем спожито 1547 кВт*год електроенергії на суму 2103,04 грн., з яких сплачено споживачем 0 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1020007692 за період з 01.01.2019 р. по 01.01.2022 р. Споживачу 26.01.2022 року було направлено повідомлення про припинення постачання електроенергії .
Апелянт вказує, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» та підп. 1 п. 5.2.1 ПРРЕЕ електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.
Відповідно до підп.2 п.5.2.1 ПРРЕЕ електропостачальник має право: звертатися до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача у випадках, визначених цими Правилами, крім випадків постачання вразливим споживачам, визначених Кабінетом Міністрів України. 
Пунктом 7.5 розділу VII ПРРЕЕ (у редакції чинній на момент направлення попередження) передбачено наступне , припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення ; електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі: заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником;
Зважаючи на викладене , скаржник зазначає, що судом невірно застосовано законодавство, що регулює спірні правовідносини , адже право на припинення повністю або частково постачання електричної енергії має як оператор системи, так і електропостачальник.
У зв`язку із чим відповідач просить скасувати рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 29 вересня 2025 року, та постановити нове про відмову в щзадовленні позовних вимог в повному обсязі.
Крім того, не погодившись із рішеннями суду першої інстанції їх в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1 . 
Щодо рішення суду першої інстанції .
Скаржник зазначає, що суд безпідставно прийняв відзив на позовну заяву, із посиланням, що такий був поданий в строк коли була відсутня небезпека для життя представника ТОВ «Полтаваенергозбут». Апелянт зауважує, що у країні наразі війна , проте вказаний факт суддею залишено без уваги та зазначено , про відсутність небезпеки .
Позивач вказує, що відповідач в силу вимог ст.126 ЦПК втратив право на подання відзиву. А прийняття такого з урахуванням того , що на території Полтавської області не ведуться активні бойові дії , із посиланням на воєнний стан , є порушенням норм процесуального права.
Окрім того , вказує, що судом першої інстанції було проігноровано його клопотання про допит як свідка .
Також, судом невірно застосовано норма матеріального права , зокрема не застосовано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод , ЗУ «Про захист прав споживачів» та Правила Роздрібного ринку Електричної енергії (затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року).
Позивач вважає , що висновки суду невідповідають обставинам справи. Так, ОСОБА_1 вказує, що відповідач має виконувати положення Постанови НКРЕКП №1469 від 27.12.2017 , та має надавати учасника ринку інформацію, необхідну для виколанння ними функцій на ринку електричної енергії , в обсягах та порядку що регулюють функціонування ринку електроенергії. Відповідач , окрім того , зобов`язаний вказувати інформацію про право споживача оскаржити попередження про відключення електропостачання по заборгованості, адже в разі такого попередження відключення не здійснюватиметься до прийняття остаточного рішення з даного питання.
Скаржник посилаючись на ст.60 Конституції України зазначає, що має обов`язок не сплачувати виставлені відповідачем заборгованості , що є фіктивними на його думку. Вказує, що посилання суду першої інстанції на те що вимоги про заборону відповідачу надсилати попередження про припинення постачання електроенергії суперечать вимогам чинного законодавства , не відповідають сталій судовій практиці.
Також, апелянт зазначає що рішення є необгрнутованим , оскільки при вирішенні справи , суд першої інстанції взагалі не обґрунтував відмову у задовленні другої , третьої та четвертої позовних вимог , попри те , що позивачем долучено належні та достатні докази із обґрунтуванням релевантною практикою Верховного Суду. 
Позивач , окрім іншого псилається на те , що у січні 2024 року йому стало відомо про надання АТ «Полтаваобленерго» компенсації у сумі 1405,76 грн. за недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг шляхом урахування вказаної суми відповідної компенсації в розрахунках з електропостачальником в лютому 2024 року. Тож, апелянт наголошує, що попередження про припинення постачання електроенергії від 25.01.2022 складено на підставі неправдивої інформації про заборгованість ОСОБА_1 , адже вищезазначена компенсація надавалась за 2018 та 2019 роки , відповідно станом на 25.01.2022 споживач не мав заборгованості зазначеної у попередженні про відключення. Окрім того, позивач вказує, що АТ «Полтаваобленерго» безпідставно не зазначає платником по особовому рахунку за транзакціями 12.02.2024, 13.02.2024, 26.03.2025 ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 наголошує, що не був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання в якому ухвалено оскаржуване рішення , що саме по собі є підставою для скасування оскаржуваного рішення на підставі п.3 ч.3 ст.376 ЦПК.
Щодо оскаржуваних ухвал.
Апелянт вказує, що суд порушив норми процесуального права постановлюючи ухвалу від 22.10.2024 , адже не встановив строку для надання відповіді на відзив , не зясував чи повідомив відповідач про всі відомі йому обставини, та взагалі не вирішив клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_1 .
З приводу ухвали від 21.11.2024 , скаржник зазначає, що така постановлена з грубим порушенням Конституції Укпраїни та ЦПК України. Зазначає, що така прийнята зокрема і через певне ставлення судді до його релігійних переконань.
Щодо ухвали від 16.09.2025 , апелянт вказує, що суд протиправно, безпідставно та незаконно , протягом тривалого часу ігнорував три заяви ОСОБА_1 про відвід .
Щодо ухвали від 17.09.2025 , позивач зауважує, що суддею який вирішував питання про відвід не враховано того факту , що головуюча у справі під час воєнного стану вказала про відсутність небезпеки у своїй ухвалі.
З приводу ухвали від 26.09.2025 , позивач вважає , що суддя проявляючи упереджене ставлення до нього, бажаючи помститися за подання останнім скарги на її дії, що містять ознаки дисциплінарного проступку до ВРП , незаконно відмовила у задовленні заяви про відвід. 
Зважаючи на викладене ОСОБА_1 просить скасувати ухвали Крюківського районного суду міста Кременчука від 22 жовтня 2024 року, 21 листопада 2024 року, 16 вересня 2025 року , 17 вересня 2025 року, 26 вересня 2025 року.
Скасувати рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 29 вересня 2025 року, в частині позовних вимог в задовленні яких було відмовлено , та постановити нове рішення про задовлення позову в повному обсязі.
У справі встановлено , що позивач ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_2 , та за даною адресою відкрито особовий рахунок побутового споживача електроенергії № НОМЕР_1 .
З 01.01.2019 року відповідно до ЗУ «Про ринок електричної енергії» енергопослуги побутовим споживачам в тому числі і Кременчуцького району надають Акціонерне Товариство «Полтаваобленерго» (оператор системи розподілу) та ТОВ «Енергозбут» (компанія-постачальник).
ТОВ «Полтаваенергозбут» (компанією-постачальником) на адресу позивача було направлено попередження про припинення постачання електроенергії від 25.01.2022.
Статтею 714 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно зі статтями 509, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язання вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до пункту 1.2.7 глави 1.2 розділу I ПРРЕЕ постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.
Згідно з пунктом 7.5 розділу VII ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі, заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи.
Припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі  заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.
Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.
Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший узгоджений спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з ОСР/ОСП або додатками до нього.
Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій робочий день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом) або третій робочий день з дня відправки електронного повідомлення з поштового сервера оператора системи або електропостачальника на електронну адресу споживача, що зазначена у договорі споживача з ОСР/ОСП або електропостачальником (у разі направлення попередження електронною поштою).
Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла.
У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.
Оператор системи протягом одного робочого дня після надання споживачу попередження про припинення електроживлення повідомляє про це електропостачальника споживача та адміністратора комерційного обліку. У разі отримання оператором системи від електропостачальника звернення щодо відключення електроустановки споживача оператор системи має повідомити адміністратора комерційного обліку про отримання відповідного звернення протягом дня його отримання.
Такі ж положення містить глава 11.5 розділу XI Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 310 (далі - КСР). 
Відповідно до пунктів 11.5.1, 11.5.2, 11.5.18, 11.5.23 глави 11.5 розділу XIКСР послуги з розподілу електричної енергії надаються користувачу безперервно, крім випадків, передбачених договором про надання послуг з розподілу електричної енергії та цим Кодексом. За ініціативою оператора систем розподілу припинення розподілу електричної енергії здійснюється, зокрема, в разі наявності заборгованості за спожиту електричну енергію. У разі усунення користувачем у встановлений строк порушень, що завчасно(до дати припинення/обмеження розподілу електричної енергії, зазначеної у попередженні) належним чином підтверджується, електроустановки Користувача не відключаються. Відновлення розподілу електричної енергії Користувачу здійснюється ОСР протягом 3 робочих днів у містах та 5 робочих днів у сільській місцевості після відповідного підтвердження усунення виявлених порушень, оплати заборгованості за надані послуги та/або несанкціонований відбір електричної енергії, а також відшкодування збитків (за їх наявності) оператору систем розподілу, інших користувачів та/або третіх сторін.
Згідно з пунктом 11.5.15 глави 11.5 розділу XI КСР припинення/обмеження розподілу електричної енергії не звільняє Користувача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про те, що заборгованість споживача за спожиту електричну енергію є самостійною підставою для припинення постачання електричної енергії.
Обгрунтовуючи позов в частині визнання попередження про відключення позивач посилався на його протиправність , через надання такого в порушення ПРРЕЕ.
У свою чергу відповідач , заперечуючи проти позовних вимог вказував , що відповідно до підп..1 п.5.2.1 ПРРЕЕ електропостачальник має право : звертатися до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача у випадках, визначених цими Правилами , крім випадків постачання вразливим споживачам , визначених КМУ.
Окрім того, згідно з підп..6 п.5.1.1 ПРРЕЕ Оператор системи має право тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу, зокрема у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією та/або договором про постачання електричної енергії, які продовжують свою дію в частині регулювання відносин сторін щодо заборгованості (переплати) за цими договорами, нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.
Суд завуважує, що ПРРЕЕ дійсно визначено право припинити постачання електричної енергії споживачу у разі наявності заборгованіості за спожиту електроенергію.
Проте , визначено і порядок попередження про таке відключення. Так згідно п.п. 11.5.13 Постанови від 14.03.2018 № 310 «Про затвердження  Кодексу систем розподілу» у разі несплати або неповної оплати за послуги з електроживлення у строки, визначені договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, ОСР надає Користувачу письмовим повідомленням (з позначкою про вручення) попередження про припинення електроживлення.
Відповідно , судом першої інстанції було здійснено вірний висновок про визнання незаконним попередження про відключення №769_202201 від 25.01.2022 надісланого ТОВ «Полтаваенергозбут», адже ТОВ «Полтаваенергозбут» є постачальником , у свою чергу АТ «Полтаваобленерго» є оператором системи. А отже, таке попередження про відключення мало б надсилатись саме АТ «Полтаваобленерго».
Зважаючи на викладене , апеляційна скарга ТОВ «Полтаваенергозбут» підлягає залишенню без задоволення , а рішення у відповідній частиіні без змін.
Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 . 
Скаржник просив зобов`язати ТОВ «Полтаваенергозбут» припинити порушувати п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: зобов`язати припинити заборонену агресивну практику, заборонивши ТОВ «Полтаваенергозбут» надсилати йому, як споживачу, постійних повідомлень про заборгованість які ТОВ «Полтаваенергозбут» (його працівники) складає шляхом порушення права на презумпцію невинуватості та шляхом привласнення права судової влади встановлювати розмір заборгованості.
Колегія суддів звертає увагу , що згідно ч.4-5 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції.
При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться:
1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції;
2) вживання образливих або загрозливих висловів;
3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача;
4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання;
5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії.
Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики:
1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати;
2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла;
3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача;
4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання.
На думку скаржника , ТОВ «Полтаваенергозбут» порушує п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», проте колегія суддів вважає таку позицію апелянта безпідставною та необґрунтованою.
Так, згідно з ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п.п. 2.1.7 ПРРЕЕ у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу/передачі та має подати оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт.
Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, у тому числі у формі електронного документа, підписаного з використанням електронної ідентифікації, у разі укладення договору за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації, сплата рахунка оператора системи, за відсутності заперечень оператора системи.
Оскільки до справи не долучено доказів незгоди ОСОБА_1 приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії , а вчинялися дії що свідчать про приєднання споживача до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії , аргументи скаржника у відповідній частині щодо незаконності розрахунків , колегія суддів відхиляє.
Відповідно до частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) -ст. 610 ЦК України.
Відповідно , надсилання повідомлень про заборгованість є результатом неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг , а не порушенням п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» з боку ТОВ «Полтаваенергозбут». У зв`язку із вказаним вимога задовленню не підлягає.
Також позивач просив зобов`язати ТОВ «Полтаваенергозбут» припинити порушувати п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» при реалізації продукції йому, як споживачу.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.
Як зазначалося вище , у справі відсутні відомості про те , що ОСОБА_1 подав оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт , а оператором у свою чергу послуга попри незгоду отримувача надається. Зважаючи на що вказана вимога є необґрунтованою та безпідставною.
Також позивач просив зобов`язати ТОВ «Полтаваенергозбут» припинити порушувати ч. 3 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» та зазначити виключно достовірну інформацію про режим роботи Кременчуцького центру обслуговування споживачів з врахуванням перерви на обід (час коли цей центр не працює зі споживачами), за фактичною та реальною адресою: АДРЕСА_1 .
Так, відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець) зобов`язаний надати споживачеві достовірну і доступну інформацію про найменування, належність та режим роботи свого підприємства.
Щодо вказаної вимоги, апеляційний суд зауважує, що без зайвих зусиль та перешкод у відкритих джерелах наявна інформація про графік роботи всіх центрів обслуговування товариства.
Так, з моменту отримання ліцензії ТОВ «Полтаваенергозбут» створено веб-сайт : www.energo.pl.ua , на вказаному сайті , зокрема, розміщено й графік обслуговуваня Кременчуцького центру обслуговування споживачів , окрім того на офіційному веб-сайті відповідача розміщені графіки роботи кол-центру та інформаційно-консультаційного центру ТОВ «Полтаваенергозбут».
Суд зауважує, що ОСОБА_1 не надано доказів що він звертався до відповідних структурних підрозділів ТОВ «Полтаваенергозбут`із вимогою про надання інформації щодо режиму роботи товариства , та отримав відмову в наданні такої інформації. А отже порушення права позивача , та сама вимога не доведені доказами у справі , у зв`язку із чим вона не підлягає задовленню.
Щодо вимоги про зобов`язання ТОВ «Полтаваенергозбут» надати йому, як споживачу, рахунки по особовому рахунку № НОМЕР_1 за листопад 2021 року, грудень 2021 року, січень 2022 року з достовірною інформацією, згідно вимог чинного законодавства України, а саме в разі якщо відповідач припускає що йому недоплачені кошти вказати недоплату, а в разі переплати вказати переплату коштів.
Із матеріалів справи вбачається , що позивачу направлялись Рахунки (повідомлення) за спожиту електроенергію за листопад-грудень 2021 та січень 2022 року. У листопаді заборгованість ОСОБА_1 визначено в сумі- 1970,56 ( покази лічильника 19467) , переплата відсутня. Заборгованість станом на грудень 2021 року визначена в сумі 2103,04 ( показання лічильника 19559) , переплата відсутня. Заборгованість станом на січень 2022 року 2103 ,04 – перерахунок 132,48 грн (показання лічильника 19657) , переплата відсутня. Жодних відомостей про неотримання вказаних рахунків позивачем та звернення з цих підстав до ТОВ «Полтаваенергозбут» матеріали справи не містять, відтак наведена вимога є безпідставною.
Окрім того ОСОБА_1 просив визнати законною його відмову 31.01.2022 року, як споживача, відповідно до ст. 60 Конституції України виконувати незаконні вимоги зазначені в попередженні про припинення постачання електричної енергії № 769 202201 від 25.01.2022 року, а саме сплачувати заборгованості зазначені шляхом посягання працівників ТОВ «Полтаваенергозбут» на судову владу в Україні, незаконно присвоївши собі право встановлювати розмір заборгованості та ще й без наказного провадження.
Відповідно до ст.60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази.  За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу настає юридична відповідальність.
Здебільшого, разом із застосуванням ст.60 Конституції України суди посилаються на ст.41 КК України «Виконання наказу або розпорядження». Окрім того, вказана стаття Конституції використовується і при розгляд справ про адміністративні правопорушення. 
Проте, у даній справі , що наразі перебуває на розгляді , вимога ТОВ «Полтаваенергозбут» про сплату за надані комунальні послуги в контексті ст.60 Конституції України не є злочинним наказом чи розпорядженням , така вимога випливає із договірних відносин , що виникли між ОСОБА_1 та ТОВ «Полтаваенергозбут» , та зумовлена неналежним виконанням ОСОБА_1 договірних зобов`язань.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 ЗУ «Про ринок електричної енергії» електропостачальники мають право  на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Згідно п.п.1 ч.3 ст.58 ЗУ «Про ринок електричної енергії» Споживач зобов`язаний  сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Статтею 9 ЗУ Про житлово-комунальні послуги» закріплено , що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Оскільки у справі встановлено, що 01.01.2019 ОСОБА_1 приєднався до умов публічного дговору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 та присвоєним ЕІС-кодом №62Z1596687323341 шляхом фактичного споживання електричної енергії, вказана обставина позивачем не заперечується , відомостей про відключення споживача від межері електропостачання за його заявою матеріали справи не містять. Відтак , необхідність погашення ОСОБА_1 заборгованості перед надавачем послуг виникає із норм законодавства, що регулюють договорні відносини сторін у даній сфері та не може нівелюватися хибним трактування позивачем законодавства.
Також ОСОБА_1 просив заборонити ТОВ «Полтаваенергозбут» надсилати попередження про припинення постачання електричної енергії в якому б не було вказано про право споживача оскаржити подібне попередження до суду, а також обов`язкового зазначення інформації, що в разі оскарження відключення електропостачання не здійснюватиметься що найменше до остаточного прийняття рішення в суді, а також в разі прийняття рішення на користь споживача в такому разі ТОВ «Полтаваенергозбут» нестиме свою відповідальність за створення та надсилання такого попередження. 
Проте , суд зауважує, що право ТОВ «Полтаваенергозбут» надсилати попередження про припинення постачання електричної енергії та здійснення такого відключення передбачене вищезазначеними у даній постанові нормами права , а вимога позивача є необґрунтованою та не відповідає жодній нормі законодавства , що регулює правовідносини які виникли між сторонами .
Щодо ухвал Крюківського районного суду міста Кременчука від 22 жовтня 2024 року, 21 листопада 2024 року, 16 вересня 2025 року, 17 вересня 2025 року, 26 вересня 2025 року.
Апелянт посилається на безпідставне поновлення строку на подання відзиву відповідачу ТОВ «Полтаваенергозбут».
З приводу даного питання у справі встанвоено, що ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14.02.2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження.
13.04.2022 року на адресу суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» та заява про поновлення відповідачу пропущеного процесуального строку на подання відзиву, яка обґрунтована тим, що строк було пропущено у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 24.02.2022 року.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ТОВ «Полтаваенергозбут» отримало копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви 22.02.2022.
ЗгідноУказу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні"із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно зУказами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 133/2022 від 14.03.2022 року,Указом Президента України , № 341/2022 від 17.05.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"з 05 год. 30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 діб. У подальшому аналогічними Указами Президента України строк дії воєнного стану в України неодноразово продовжувався та продовжує діяти і наразі.
Згідно зі статтею 1Закону України«Про правовийрежим воєнногостану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначеніКонституцією Українита законами України.
За приписами Рекомендацій, прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам рекомендовано по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів), зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань, та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.
Беручи до уваги наведене , колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для поновлення строку на подання відзиву.
З приводу ухвал в яких вирішувалось питання про відвід Крюківського районного суду міста Кременчука 21 листопада 2024 року, 16 вересня 2025 року , 17 вересня 2025 року, 26 вересня 2025 року.
Досліджуючи аргументи апеляційної скарги суд вважає, що остання є необґрунтованою у відповідній частині. 
Згідно ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:
1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;
3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;
4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;
5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч. 11 ст. 40 ЦПК України).
Дослідивши наведені у заявах підстави для відводу судді Зоріної Д.О. суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що мотиви заяв є не обґрунтованими, та мають характер припущень, тому не є підставою для відводу судді.
Враховуючи те, що підстави заявлених ОСОБА_1 відводів судді Зоріній Д.О. у цій справі в суді першої інстанці зводяться до незгоди з поновленням строку на подання відзиву відповідачу та несвоєчасним на думку позивача розглядом заяви про відвід , що відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність висновків районного суду про відмову у задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід судді Зоріної Д.О.
Вирішуючи питання щодо задовлення чи відмови у задоволенні апеляційної скарги суд враховує, що відповідно до п.3 ч.3ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Суд першої інстанції розглянув справу, не маючи відомостей про те, що ОСОБА_1 повідомлений належним чином про дату, місце та час судового засідання.
Доводи апеляційної скарги в цій частині підтверджуються матеріалами справи, тому на підставі п.3 ч.3ст.376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню із постановленням нового з урахуванням правильних висновків суду перпшої інстанції по суті позовних вимог.
Щодо ухвал від 22 жовтня 2024 року, 21 листопада 2024 року, 16 вересня 2025 року , 17 вересня 2025 року, 26 вересня 2025 року, суд першої інстанції виніс останні з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу у відповідній частині без задоволення, а судові рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 367 , 368 , 374 , 376 , 381 - 384 ЦПК України,суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» - залишити без задовлення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 29 вересня 2025 року – скасувати. Ухвалити у справі нове судове рішення.
Позов  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Попередження Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» №769_202201 від 25.01.2022 про припинення постачання електричної енергії домоволодіння споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 – визнати незаконним.
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» - відмовити.
Ухвали Крюківського районного суду міста Кременчука від 22 жовтня 2024 року, 21 листопада 2024 року, 16 вересня 2025 року, 17 вересня 2025 року, 26 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя : В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов