Справа № 369/18719/23
Провадження № 2/369/961/26
РІШЕННЯ
Іменем України

19.06.2026 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі судового засідання Липченко О.С.,
за участю:
представника позивача адвоката Макарченко В.В.
представника відповідача адвоката Равлюк В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Боярської міської ради, Боярської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Боярської міської ради та Боярської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 23 травня 2013 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Спільних дітей під час шлюбу у подружжя не було. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина. Позивач вказувала, що у встановлений законом строк не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про смерть спадкодавця. На її думку, інформація про смерть чоловіка була від неї прихована, а про факт смерті їй стало відомо лише після отримання листа вих.1990/02-14 від 05.10.2023 від Боярської державної нотаріальної контори 17 жовтня 2023 року. Посилаючись на наявність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Визначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11 грудня 2023 року та витребувано у Боярської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №14/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 .
02 грудня 2023 року від Боярської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 14/2023 до ц/с 369/18719/23.
У зв`язку з мобілізацією головуючого судді Дубас Т.В., відповідно до розпорядження керівника апарату суду №894 від 26 липня 2024 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ від 26 липня 2024 року, справу передано на розгляд судді Пінкевич Н.С.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2024 року суддею Пінкевич Н.С. цивільну справу прийнято до свого провадження, визначено її подальший розгляд у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 05 вересня 2024 року о 15 годині 00 хвилин.
08 серпня 2024 року до суду від представника Боярської державної нотаріальної контори Панікар В.М. надійшло клопотання про розгляд справи на 05 вересня 2024 року на 15 год. 00 хв. без участі її представника та направлення копії судового рішення після розгляду справи по суті. 
13 серпня 2024 року представником позивача подано клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 .
У підготовчому судовому засіданні 05 вересня 2024 року судом розглянуто подане клопотання та залучено ОСОБА_2 до участі у справі як співвідповідача.
У зв`язку із залученням нового учасника справи судом було надано останньому можливість реалізувати процесуальні права, передбачені ЦПК України, зокрема право на ознайомлення з матеріалами справи та подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 05 вересня 2024 року розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 19 листопада 2024 року о 15 годині 30 хвилин.
06 вересня 2024 року до суду від Боярської державної нотаріальної контори вчетверте надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника.
Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року судове засідання призначено на 26 лютого 2025 року о 12 годині 15 хвилин.
14 лютого 2025 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з доводами позову відповідач вказав, що жодних поважних причин позивачем у позові не наведено. Особисті образи не можуть бути поважними причинами. Жодних перешкод у зверненні до нотаріуса у позивача не було. Просив відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від представника позивача адвоката Янко М.І. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 . 
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Макарченко В.В. позовні вимоги підтримав. Просив задоволити.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Равлюк О.В. проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.
Від представника Боярської державної нотаріальної контори Панікар В.М. надійшло клопотання про розгляд справи на 22 жовтня 2025 року на 12 год. 20 хв. без участі її представника та просить після вирішення справи по суті - надіслати на нашу адресу завірену належним чином копію рішення. 
Представник Боярської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення до суду не надходило.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 23 травня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, про що було зроблено у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис №150, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 876, видане Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 14/2023, номер у Спадковому реєстрі 70139870.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та наданих позивачем пояснень, остання обґрунтовує поважність причин пропуску строку тим, що не була обізнана про смерть спадкодавця до жовтня 2023 року, оскільки перебувала за межами України та вважала, що спадкодавець умисно припинив з нею спілкування.
Разом із тим судом досліджено матеріали спадкової справи №14/2023, витребуваної ухвалою суду від 13 листопада 2023 року з Боярської державної нотаріальної контори.
Встановлено, що 13 січня 2023 року до Боярської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 (сина спадкодавця) із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.
Інші спадкоємці із заявам про прийняття чи відому у прийнятті до нотаріальної контори не подавали.
05 жовтня 2023 року нотаріус направив заяву дружині померлого – ОСОБА_1 щодо відкриття спадщини та прийняття/не прийняття нею спадщини.

Надаючи оцінку доводам позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд виходить із такого. 
Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.
За змістом статей 1268, 1269 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, для прийняття спадщини повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 
Під поважними причинами слід розуміти обставини, пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця щодо подання заяви про прийняття спадщини.
Судом з пояснень представника позивача та обґрунтування позовних вимог встановлено, що позивач була обізнана про місце проживання спадкодавця, а після повернення в Україну у жовтні 2022 року особисто відвідувала місце його проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, позивач зазначала, що підтримувала телефонний зв`язок зі спадкодавцем та знала місце його проживання.
Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини.
Належних та допустимих доказів на підтвердження існування об`єктивних та непереборних перешкод для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини матеріали справи не містять.
Також позивачем не надано доказів вчинення нею активних дій щодо встановлення місцезнаходження спадкодавця протягом тривалого часу після припинення спілкування між ними.
Постановою Верховного суду від 27 червня 2024 року по справі 545/480/21 зазначається, що суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 20 вересня 2023 року у справі № 638/16540/20. 
У постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Отже, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.
Відповідні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 148/1805/20 (провадження № 61-16005св21).

Суд вважає вказані причини пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини неповажними із таких підстав.
У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) зазначено, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.
Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 635/4551/18, від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 01 червня 2022 року у справі № 148/1805/20, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
Оскільки підстави, на які посилаються позивач, з урахуванням зазначених норм права та релевантної практики Верховного Суду, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її чоловіка немає.
Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини у розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті чоловіка слід відмовити.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 265, 268, 280, 284, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Боярської міської ради Київської області, Боярської державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення виготовлений 19 червня 2026 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ