Справа № 456/1850/26
Провадження № 2-о/456/119/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Валовін Ю. В. ,
з участю секретаря Байко В.З.,
заявниці ОСОБА_1 ,
представника заявниці ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лиманська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін та учасників справи. 
Заявниця ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 :
- свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області 14.08.1992 та зареєстрованого за № 2-2012, спадкова справа № 31 за 1992 рік;
- свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області 14.08.1992 року та зареєстрованого за №2-2014, спадкова справа № 62 за 1992 рік.
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок загальною площею 32,4 м.кв., житлова площа 13 м.кв., з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області 14.08.1992 року та зареєстрованих за № 2-2012 та № 2-2014. Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за заявником в Бюро технічної інвентаризації м. Слов`янськ, про що 31.08.1992 року було здійснено запис в реєстрову книгу за № 228-13-127, що підтверджується реєстраційними написами на зворотній стороні свідоцтв про право власності на за заповітом. Однак у вищезазначених свідоцтвах ім`я заявника замість « ОСОБА_3 » помилково вказано « ОСОБА_4 », оскільки їх було викладено російською мовою. 16.07.2025 року ОСОБА_1 звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Стрийської міської ради, однак 22.07.2025 року отримала відмови в проведенні реєстраційних дій №80026319 та №80026470, мотивовані тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. В поданих заявницею документах наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (розбіжності в імені заявниці та власника), а саме: в свідоцтвах про право власності на спадщину за заповітом вказано ОСОБА_5 , проте заяву подано ОСОБА_1 . Неможливість виправлення імені у Свідоцтвах про право на спадщину за заповітом видані державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області 14.08.1992 року та зареєстрованих за №2-2012 та №2-2014 перешкоджає заявнику в подальшому здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно з внесенням коректної інформації про власника нерухомого майна. Зазначені недоліки не дають заявниці у повній мірі розпоряджатися своїми правами та порушують її інтереси, підтвердження такого факту необхідне заявниці для реалізації її прав, зокрема для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, відтак просить заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області правом на подання відзиву не скористався. 

Заяви (клопотання) учасників справи.
21.05.2026 представник заявника ОСОБА_2 подав клопотання про долучення доказів.
Будь-яких інших заяв та/чи клопотань від учасників справи не надходило.

Процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2026 головуючим суддею у справі визначено суддю Валовін Ю.В.
На виконання вимог ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності – заявниці ОСОБА_1 , в результаті чого на запит суду із Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання заявника.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.04.2026 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лиманська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 30.04.2026.
Розгляд справи відбувся 21.05.2026 за участі заявниці ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 .
Заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали вимоги заяви, просили задовольнити в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. 
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
За наслідком судового засідання 21.05.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та визначив час його проголошення 01.06.2026 о 11:00 год.
Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційної цивільної палати Верховного Суду України від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) з урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.
Враховуючи вищенаведене, дата ухвалення рішення у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лиманська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення, є дата складення повного судового рішення 08.06.2026.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.08.1992 за № 2-2012 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.08.1992 за № 2-2014, видані державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області російською мовою на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , вбачається, що такий видано Краснолиманським МВ УМВС Укаїни в Донецькій області 29 липня 1999 року та належить  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Кіровськ Краснолиманського району Донецької області. На другій сторінці зазначеного паспорта, яка викладена російкою мовою, ім`я заявниці записано як « ОСОБА_5 ».
В свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 14.08.1992 року № 2-2014 російською мовою зазначено, що спадкоємцем померлого ОСОБА_6 є його неповнолітня внучка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Родинні зв`язки між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_7 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , відповідно до якого є ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Кіровськ Краснолиманського району Донецької області.
Допитаний в судовому засіданні як свідок батько заявниці ОСОБА_7 підтвердив те, що свідоцтва про право на спадщину за заповітом видані державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області 14.08.1992 за № 2-2012 та № 2-2014 на ім`я його дочки ОСОБА_1 , однак оскільки дані свідоцтва складені російською мовою, в якій немає іменні Ганна, ім`я заявниці вказано як ОСОБА_4 .
16.07.2025 року ОСОБА_1 звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Стрийської міської ради, однак 22.07.2025 отримала відмови в проведенні реєстраційних дій № 80026319 та № 80026470, мотивовані тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах. В поданих заявником документах наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (розбіжності в імені заявника та власника), а саме: в свідоцтвах про право власності на спадщину за заповітом вказано ОСОБА_5 , проте заяву подано ОСОБА_1 .
Неможливість виправлення імені у свідоцтвах про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області 14.08.1992 та зареєстрованих за № 2-2012 та № 2-2014 перешкоджає заявниці в подальшому здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно з внесенням коректної інформації про власника нерухомого майна. 

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).
До таких фактів законодавець у статі 315 ЦПК України відносить: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18), у постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18.
У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документу, що посвідчує трудовий стаж. 
У разі, коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми.
При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.
Така позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 464/6696/20 (провадження № 61-13755св21).
Сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
У порядку окремого провадження підлягає встановленню факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті, а не у будь-яких документах (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20)).
Так, досліджені в судовому засіданні копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Краснолиманським МВ УМВС Укаїни в Донецькій області 29 липня 1999 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом від 14.08.1992 за № 2-2012 та свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом від 14.08.1992 року за № 2-2014, видані державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області дають підстави стверджувати поза всяким сумнівом, що всі ці документи належать одній особі, а саме заявниці ОСОБА_1 .
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України).
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У суду відсутні підстави ставити під сумнів істинність фактів, зазначених у згаданих документах, оскільки такі відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в зібраних по справі доказах. 
На підставі досліджених доказів у справі, які оцінено за вимогами допустимості, належності, достатності та взаємного зв`язку, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належать свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області 14.08.1992 року за № 2-2012 та свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області 14.08.1992 року за № 2-2014.
Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дасть їй можливість реалізувати своє право на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.02.2019 № 0915971 вбачається, що заявниця є особою з інвалідністю другої групи, тому на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відтак судові витрати слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст. 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа – свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької
області 14.08.1992 та зареєстрованого за № 2-2012, спадкова справа № 31 за 1992
рік. 
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа – свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької
області 14.08.1992 та зареєстрованого за № 2-2014, спадкова справа № 62 за 1992
рік. 
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі:
Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа: Лиманська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, ЄДРПОУ 44739726, юридична адреса: 84313, м. Краматорськ Донецької області, вул. Машинобудівників, 37.
Суддя      Юлія ВАЛОВІН