1	Справа № 335/11309/25  2/335/746/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Шалагінової А. В., 
за участі секретаря судового засідання Савченко О. І.,
представника позивачки адвоката Шутака Ю. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 107Б, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шутака Юрія Володимировича до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП),

ВСТАНОВИВ:

 
14.11.2025 ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шутака Ю. В. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, розміром 98 545,10 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.07.2024 о 10:20 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Запоріжжі на перехресті пр. Маяковського та вул. Перемоги, біля буд. 61, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора не надав переваги в русі транспортному засобу «Ford Edge», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивачки, чим порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху. Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2024 у справі № 335/8617/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Позивачка є власницею автомобіля «Ford Edge», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження якої їй завдано матеріальної шкоди.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО» за полісом № 217278962, що підтверджується копією полісу електронної бази МТСБУ. Ліміт відповідальності за шкоду згідно із цим полісом склав 160 000 грн. Позивачка звернулась до вказаної страхової компанії з метою отримання страхового відшкодування. 23.07.2024 на замовлення ТДВ «СК «КРЕДО» суб`єктом оціночної діяльності проведено огляд автомобіля позивачки, після чого проведено оцінку вартості завданої матеріальної шкоди. Листом вказаної страхової компанії від 24.10.2024 № 1752 позивачку повідомлено, що згідно зі звітом про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 2 1270/3016153 від 04.08.2024, вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням належного позивачці автомобіля складає 324 238,72 грн. Інших документів позивачці надано не було.
25.09.2024 ТДВ «СК «КРЕДО» здійснило виплату позивачці в рамках ліміту страхової відповідальності 160 000 грн.
14.02.2025 на запит позивачки їй було надано вищезазначений звіт, в якому відображено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивачки – 730 621,38 грн та ринкову вартість її автомобіля – 651 520,24 грн. Отже, з урахуванням приписів пп. 30.1, 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ремонт її автомобіля є економічно необґрунтованим, транспортний засіб вважається фізично знищеним, а власнику транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію автомобіля. З урахуванням вартості утилізації 327 281,52 грн, вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням належного позивачці автомобіля складає 324 238,72 грн.
Разом із тим, автомобіль позивачки було відремонтовано ФОП ОСОБА_3 , загальна вартість ремонту склала 308 542,12 грн. Чоловік позивачки ОСОБА_4 сплатив вказану суму ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується копією платіжної інструкції № 734658180 від 11.04.2025.
Крім того, 26.03.2025 позивачка звернулась до ТДВ «СК «КРЕДО» із заявою щодо наявності у відповідача додаткового договору страхування із лімітом цивільно-правової відповідальності на суму 50 000 грн, на яку листом від 15.04.2025 № 570 отримала підтвердження наявності такого договору. 17.04.2025 позивачці вказаною страховою компанією було сплачено на картковий рахунок 50 000 грн.
Таким чином, з урахуванням реальних витрат на ремонт, вартість матеріального збитку за вирахуванням сум страхового відшкодування, складає 98 545,10 грн, яку просила стягнути з відповідача.
Крім того, також просила стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу розміром 15 000 грн, а також судовий збір розміром 1 211,20 грн.
Зазначила, що раніше вже зверталась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 164 238,72 грн, який ухвалою суду від 25.06.2025 залишено без розгляду за клопотанням представника позивачки (а.с. 3–7).
Відповідач ОСОБА_2 в особі представника адвоката Константинова Р. Д. позовні вимоги не визнав, у відзиві зазначивши, що раніше позивачка вже зверталась до суду із позовними вимогами до відповідача про відшкодування шкоди. Позовні вимоги позивачки вважає необгрунтованими та недоведеними. З наданих позивачкою документів по ремонту її автомобіля випливає, що покупцем відповідних робіт є ОСОБА_4 , а не позивачка. Також ОСОБА_4 є платником згідно з платіжною інструкцією № 734658180 від 11.04.2025 на суму 308 545,12 грн. Отже, позивачка ОСОБА_1 не понесла жодних витрат, а тому не має правових підстав стягувати з відповідача грошові кошти на власну користь. Виплата страхового відшкодування була перерахована ОСОБА_1 як власниці пошкодженого автомобіля, а тому є незрозумілим, куди були витрачені ці кошти, оскільки за ремонт автомобіля сплачував ОСОБА_4 . 
Крім того, зазначав, що з урахуванням звіту на замовлення ТДВ «СК «КРЕДО» № 21270/3016153 від 04.08.2024, ремонт пошкодженого автомобіля є економічно недоцільним, оскільки його вартість перевищує ринкову вартість автомобіля на момент ДТП. Згідно з наданими позивачкою документами, ремонт автомобіля (усі роботи) було зроблено в один день 11.01.2025, що є фізично і технічно неможливим. Однак оплата була здійснена через три місяці 11.04.2025, тобто після ремонту автомобіля. Зазначене викликає сумніви у достовірності таких операцій. Вважає, що усі документи були зроблені «заднім» числом з метою їх долучення до матеріалів справи № 335/12748/24. Вважає, що надані документи на ремонт не підтверджують того, що цей ремонт здійснювався після ДТП, що сталась 14.07.2024, оскільки за документами ремонт відбувся через 6 місяців після ДТП. Страхову виплату 160 000 грн позивачка отримала 25.09.2024 та мала змогу витратити ці кошти на ремонт, і після цього даний автомобіль міг бути ще неодноразово ушкодженим. Також викликає сумнів і те, що в рахунках ФОП ОСОБА_3 та актах значна кількість позицій повністю співпадає із даними ремонтної калькуляції, зробленої на замовлення страховика, що свідчить про те, що документи на ремонт робились із використанням цієї ремонтної калькуляції. Крім того, є розбіжності із наданими позивачкою документами на ремонт у цій справі та у справі № 335/12748/24.
У справі № 335/12748/24 позивачкою вже подавались відповідні докази, однак, у даній цивільній справі вона їх вдосконалила та переробила, врахувавши позицію відповідача в справі № 335/12748/24. Під час розгляду справи № 335/12748/24 позивачка отримала додатково суму страхового відшкодування 50 000 грн, а загалом – 210 000 грн. 04.05.2025 позивачка подала до суду у вказаній справі рахунки та акти щодо ремонту автомобіля та зменшила позовні вимоги до 98 545,12 грн і змінила підстави позову. Після того, як відповідачем були надані заперечення щодо уточнення позовних вимог, 25.06.2025 позивачкою подано заяву про залишення позову без розгляду, внаслідок чого суд у справі № 335/12748/24 виніс ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.
Крім того, зазначив, що відповідачем понесено витрати на правничу допомогу у цій справі розміром 15 000 грн.
З наведених підстав просив в задоволенні позову відмовити, стягнути з позивачки на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу (а.с. 95-123).
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою судді від 19.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті справи учасниками процесу, перше судове засідання призначене на 19.12.2025 (а.с. 55).
18.12.2025 надійшло клопотання представника відповідача про витребування матеріалів цивільної справи № 335/12748/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП (а.с. 65–66), яке ухвалою суду від 16.02.2026 залишене без задоволення.
19.12.2025 надійшло клопотання представника відповідача про письмове опитування позивачки як свідка (а.с. 74–76), яке залишено без задоволення, оскільки відповіді на поставлені питання у судовому засіданні надав представник позивачки.
19.12.2025 надійшло клопотання представника відповідача про витребування та долучення до матеріалів справи оригіналів документів з СТО, витребування та долучення до матеріалів справи оригінали документів, які подавались позивачкою в цивільній справі № 335/12748/24 (а.с. 88–89), яке частково задоволено судом шляхом долучення до матеріалів справи належним чином засвідчених копій документів СТО. 
26.12.2025 надійшов відзив представника відповідача на позов, зміст доводів якого наведено судом вище (а.с. 95-123) та який було прийнято судом до розгляду.
16.01.2026 від представника відповідача надійшла заява про виклик свідка ОСОБА_3 (а.с. 126-130 ), яка ухвалою суду від 23.04.2026 залишена без задоволення.
16.01.2026 від представника відповідача надійшла заява про визнання обов`язковою участі позивачки у судовому засіданні та її допит як свідка (а.с. 131-136), яка ухвалою суду від 16.02.2026 залишена без задоволення.
16.01.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів від ГУ ДПС у Запорізькій області щодо здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 станом на 11.01.2025, адреси здійснення діяльності, наявності зареєстрованих договорів оренди приміщень, найманих працівників, системи оподаткування, видів господарської діяльності (а.с. 136-143), яке ухвалою суду від 16.02.2026 задоволено.
16.01.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів від ФОП ОСОБА_3 (а.с. 144-148), яке ухвалою суду від 16.02.2026 залишено без задоволення.
11.03.2026 надійшла витребувана інформація від ГУ ДПС у Запорізькій області на виконання ухвали суду від 16.02.2026 (а.с. 166-169).
22.04.2026 представник відповідача повторно звернувся із клопотанням про витребування доказів від ФОП ОСОБА_3 , яке ухвалою суду від 23.04.2026 залишено без задоволення.
23.04.2026 судом завершено розгляд справи та суд перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для виготовлення його повного тексту до 28.04.2026.
Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, направила до суду свого представника.
У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позові. Також у судовому засіданні 23.04.2026 представником позивачки надані оригінали доказів – документів на підтвердження проведення ремонту автомобіля позивачки ФОП ОСОБА_3 , які були оглянуті судом.
У судове засідання відповідач та його представник повторно не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідач причини своєї неявки до суду не повідомив. Представником відповідача подане клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з його зайнятістю у іншому процесі, до якого долучив витяг з веб-порталу Судової влади України (скрін-шот), з якого випливає, що цивільна справа, в якій бере участь адвокат Константинов Р. Д. призначена на 23.04.2026 на 12:30 год. Водночас, дана цивільна справа призначена до судового засідання на 15:30 год. у цей же день. Крім того, дата та час цього засідання були узгоджені із представником відповідача у минулому судовому засіданні. За таких обставин, судом визнано неповажними причини неявки представника відповідача у судове засідання, з огляду на що суд, з урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України, вважав за можливе провести судове засідання за його відсутності. 
Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
14.07.2024 о 10:20 год. на перехресті пр. Маяковського та вул. Перемоги, біля буд. 61, м. Запоріжжя, сталася ДТП за участі автомобілів «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та «Ford Edge», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2024 у справі № 335/8617/24, 3/335/2463/2024, яка набрала законної сили 30.08.2024, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 8–10). 
Цією постановою встановлено причинний зв`язок між порушенням водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 16.6 Правил дорожнього руху та пошкодженнями транспортних засобів внаслідок ДТП.
Дана постанова є обов`язковою для суду відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України. 
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Nissan X-Trail», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , була застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО» згідно з полісом № 217278962 (а.с. 12).
Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Ст. 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме: наявність шкоди, протиправність поведінки особи, що завдала шкоду, причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, вина особи, що завдала шкоду. 
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України – відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. 
Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована до 01.01.2025 урегульовувалось Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі – Закон № 1961), який з 01.01.2025 втратив чинність, однак діяв на момент здійснення страхового відшкодування позивачці. 
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
Згідно зі ст. 28 Закону № 1961 шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. 
Згідно зі звітом № 21270/3016153 про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 04.08.2024, складеного ТОВ «АТЛАНТ ПЛЮС 2018» на замовлення ТДВ СК «КРЕДО», вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Ford Edge», д.н.з. НОМЕР_2 , дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на моменту пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту 730 621,38 грн перевищує ринкову вартість транспортного засобу на момент ушкодження 651 520,24 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Ford Edge», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 651 520,24 грн. Вартість утилізації пошкодженого транспортного засобу «Ford Edge», д.н.з. НОМЕР_2 , може скласти 327 281,52 грн (а.с. 20–32). 
З вказаним звітом позивачка ознайомилась після його отримання листом ТДВ «СК «КРЕДО» від 14.02.2025 № 241 (а.с. 19).
Разом з тим, після події ДТП, позивачка звернулась до ТДВ «СК «КРЕДО» з метою отримання виплати страхового відшкодування, внаслідок чого 25.09.2024 на картковий рахунок позивача від ТДВ «СК «КРЕДО» було перераховано суму страхового відшкодування розміром 160 000 грн. (а.с. 16), а 23.04.2025 – 50 000 грн. (а.с. 46).
Відповідно до пп. 30.1, 30.2 ст. 30 Закону № 1961 транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, якщо автовласник згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, то відповідно до п. 30.3 ст. 30 Закону № 1961, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.
Таким чином, розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким, власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (або моторне транспортне страхове бюро).
У даному випадку позивачкою було прийнято рішення відремонтувати пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб «Ford Edge», д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно з наданими позивачкою документами, а саме рахунком № 1101/01 від 11.01.2025 на суму 308 545,12 грн (а.с. 34–35), видатковою накладною № 1101/01 від 11.01.2025 на суму 189 319,83 грн (а.с. 36), актом здачі-прийняття робіт № 1101/02 від 11.01.2025 на суму 70 235,00 грн (а.с. 37–38), актом здачі-прийняття робіт № 1101/03 від 11.01.2025 (а.с. 39–40), автомобіль «Ford Edge», д.н.з. НОМЕР_2 , було відремонтовано на СТО ФОП ОСОБА_3 . Витрати на ремонт автомобіля склали 308 545,12 грн. Вказані грошові кошти перерахував 11.04.2025 чоловік позивачки ОСОБА_4 на рахунок ФОП ОСОБА_3 згідно з платіжною інструкцією № 734658180 (а.с. 42).
Водночас, виходячи зі звіту № 21270/3016153 про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 04.08.2024, вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості автомобіля до ДТП 651 520,24 грн. Вартість утилізації може становити 327 281,52 грн. Відомості про вартість евакуації автомобіля з місця ДТП матеріали цієї справи не містять. Отже, відшкодуванню позивачці підлягало 324 238,72 грн, тобто різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Фактично страховою компанією відшкодовано 210 000 грн. Відтак, залишок невідшкодованої суми дорівнює 164 238,72 грн.
Разом із тим, позивачка не заявляє до стягнення з відповідача суму в розмірі 164 238,72 грн, а просить стягнути меншу суму, з урахуванням того, що на ремонт автомобіля було витрачено 308 545,12 грн. Від цієї суми позивачка відняла суму страхового відшкодування 210 000 грн, та просить стягнути з відповідача 98 545,10 грн, що є її диспозитивним правом згідно з положеннями ст. 13 ЦПК України, та що не суперечить вищезазначеним положенням ст. 1194 ЦК України та Закону № 1961.
Враховуючи, що позивачкою доведено наявність і розмір шкоди, завданої внаслідок пошкодження її автомобіля, доведено причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою її заподіювача, та вину відповідача у заподіянні шкоди, а також недостатність виплаченого страхового відшкодування для покриття фактичного розміру шкоди, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість її позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на її користь матеріальної шкоди розміром 98 545,10 грн.
Аргументи представника відповідача, наведені у відзиві на позов, судом відхиляються з таких підстав. 
Так, представник відповідача вказує, що платником за виконані ФОП ОСОБА_3 роботи з ремонту автомобіля позивачки є ОСОБА_4 , а не позивачка, а тому відсутні підстави для стягнення на її користь грошових коштів. Разом із тим, зазначений довід з урахуванням приведених вище положень чинного законодавства, не впливає на можливість застосування ст. 1194 ЦК України до спірних правовідносин та стягнення з відповідача 98 545,10 грн, оскільки як зазначено судом вище, позивачка внаслідок недостатності страхової виплати отримала право на стягнення з відповідача залишку різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП (утилізація), яка становить більше заявленої до стягнення суми. І вказане не залежить від того, відремонтований транспортний засіб чи ні, і кошти в якому саме розмірі було витрачено на такий ремонт.
Окрім того, до позовної заяви долучено копію свідоцтва про шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , згідно з яким шлюб між ними був зареєстрований 13.10.2022. Отже, за таких обставин витрати на ремонт автомобіля понесла родина позивачки, незалежно від того, хто саме (чоловік чи дружина) здійснив оплату ремонту.
Заперечення представника відповідача щодо недоведеності витрат на ремонт, зауваження до документів, складених ФОП Сухомлиновим О. Ю. на підтвердження його вартості, попереднє звернення позивачки до суду та залишення позовної заяви без розгляду у справі № 335/12748/24 не впливають на вищезазначені висновки суду про наявність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів в порядку ст. 1194 ЦК України. Крім того, надання оцінки документам в контексті відповідності їх вимогам бухгалтерського обліку, порядку проведення ремонту та порядку розрахунків виходить за межі предмету доказування у цій справі, в якій не перевіряється господарська діяльність ФОП ОСОБА_3 . Водночас, на виконання ухвали суду від 16.02.2026 про витребування доказів від ГУ ДПС у Запорізькій області отримано інформацію про те, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_3 є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, а тому останній мав право на проведення ремонтних робіт автомобіля позивачки.
Інші доводи представника відповідача, зокрема, те, що автомобіль міг ремонтуватися після інших пошкоджень, а не після ДТП, що мала місце 14.07.2024, та те, що документи на ремонт складались «заднім» числом взагалі не обґрунтовані доказами та носять характер припущень.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу позивачкою надано такі докази: ордер на надання правничої допомоги від 10.11.2025, згідно з яким адвокат Шутак Ю. В. надає ОСОБА_1 правничу допомогу у Вознесенівському районному суді міста Запоріжжя (а.с. 50); попередній розрахунок судових витрат, в якому зазначено, що договором про надання адвокатських послуг від 20.01.2025 визначено розмір гонорару адвоката 15 000 грн у даній цивільній справі, який Гапонова К. О. сплатила в повному обсязі, а також наведено опис робіт (наданих послуг) із зазначенням витрат часу на їх надання (а.с. 49); квитанція за сплату адвокатських послуг від 09.09.2025, згідно з якою ОСОБА_1 сплатила адвокату Шутаку Ю. В. 15 000 грн (а.с. 48); копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності на ім`я адвоката Шутака Ю. В. (а.с. 47).
Вищевказані документи в їх сукупності суд вважає достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Отже, суму вказаних витрат суд вважає обґрунтованою та такою, що відповідає критеріям співмірності із предметом позову, кількістю судових засідань, кількості підготовлених процесуальних документів та відповідних витрат часу адвоката у цій справі, а тому вважає, що вказану суму витрат необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки в повному обсязі. 
Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені (а.с. 1), розміром 1 211,20 грн.
Водночас, витрати, понесені відповідачем на правничу допомогу адвоката розподілу не підлягають, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняються в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Шутака Юрія Володимировича до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити повністю. 
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 98 545 (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот сорок п`ять) грн 10 коп., а також судові витрати зі сплати судового збору розміром 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. та витрати на правничу допомогу розміром 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.
Повний текст рішення виготовлений 28 квітня 2026 року.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя А. В. Шалагінова