1	Справа № 335/11197/25  2/335/153/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., за участю секретаря судового засідання Кузьмич Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що не перебуваючи із відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, позивач 15.08.2011 народила від нього доньку - ОСОБА_3 . Фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено у 2012 році.
Відповідач життям доньки не цікавився і не цікавиться, не спілкується, участі в її вихованні не приймав і не приймає, призначені рішенням суду аліменти не сплачує.
Розгляд справи про визначення місця проживання дитини у 2023-2024 роках відповідач проігнорував. Наразі дитина не пам`ятає, як звуть її батька та як він виглядає, не згадує про нього.
Позивач посилаючись на те, що нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужим для дитини, може в подальшому призвести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 14.11.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано у Служби у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, як органу опіки та піклування, письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
Ухвалою суду від 18.03.2026 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, в подальшому просив справу розглядати за відсутності позивача та його представника, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 
Представник третьої особи Служба у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просили при ухваленні рішення врахувати висновок.
Представник третьої особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем за текстом позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, допитавши свідків, вислухавши думку неповнолітньої ОСОБА_3 , судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Заочним рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 19.11.2019 3 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно на користь доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її повноліття. 
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 22.10.2025 Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що станом на жовтень 2025 року ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів понад 151300,74 грн.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2024 місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки Запорізької гімназії № 94 від 04.11.2025 № 01-23/241 встановлено, що за період навчання дитини в закладі з 31.08.2017 батько дитини не спілкувався з класним керівником, не відвідував батьківських зборів, не брав участі у шкільному житті доньки.
Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3 виявила бажання проживати разом з матір`ю. Пояснила суду, що вона не знає місця знаходження батька, як не має й зв`язку з ним. Громадянин ОСОБА_2 не цікавиться життям доньки, її добродутом, здоров`ям тощо. У січні 2022 року дівчина висловила бажання у спілкуванні з батьком, попросивши у матері номер телефону відповідача, однак після місячного спілкування засобами мобільного зв`язку через соціальні мережі він припинив виходити на зв`язок і взагалі заблокував номер телефону дитини. Неповнолітня повністю підтримує матір у її прагненні позбавити батька батьківських прав і вважає це доречним і справедливим.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили факт не виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки ОСОБА_3 , ігнорував їх, не ініціював участі у житті дитини.
З висновку щодо розв`язання спору про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 15.04.2026 №1032/01-34/22.01-706, наданого Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району вбачається наступне. 
Відповідно до акту обстеження умов проживання складеного відділом по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 20.02.2026 встановлено наступне.
Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає разом із матір`ю ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Неповнолітня ОСОБА_8 , 2011 р.н., має окрему кімнату, спальне місце, місце для навчання, одяг та взуття відповідно вікових потреб. Матір`ю дитини створені належні умови для проживання, навчання та розвитку доньки. 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2024, справа № 335/6445/23 визначено місце проживання дитини разом із матір`ю. 
Відповідно до довідки Запорізької гімназії № 94 ЗМР від 04.11.2025 № 01-23/241 встановлено, що за період навчання дитини в закладі з 31.08.2017 батько дівчинки не спілкувався з класним керівником, не відвідував батьківські збори, не брав участі в шкільному житті дитини.
Відповідно до інформації Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.10.2025 № 86333-1-261 встановлено, що станом на жовтень 2025 року борг зі сплати аліментів становить більше ста п`ятдесяти тисяч гривень. 
Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» (декларація), встановлено, що укладена декларація з лікарем-педіатром, законним представником зазначено матір дитини. На засідання комісії з питань захисту прав дитини були запрошені ОСОБА_1 разом із неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , 2011 р.н.
ОСОБА_1 повідомила, що не знає де місцезнаходження батька дитини, зв`язку не має. До дитини ніяким чином не проявляє себе, не цікавиться її здоров`ям, добробутом, взагалі життям. ОСОБА_1 зверталася до органів поліції та державної виконавчої служби з метою встановлення місцезнаходження Трояна, однак безрезультатно. 
Неповнолітня ОСОБА_8 , 2011 р.н., повідомила членам комісії, що давно, мабуть до війни, попросила маму розшукати батьків номер телефону. Мама допомогла, дівчинка сама написала батькові, хотіла спілкування, однак батько спочатку відповідав коротким «так», «ні», а потім взагалі заблокував номер доньки. З того часу дівчинка не шукає спілкування, не знає де батько перебуває, їй не цікаве життя батька. Особисто батька бачила вже давно, як виглядає не пам`ятає. Неповнолітня ОСОБА_8 , 2011 р.н., повністю підтримує матір у позбавленні батька батьківських прав. 
Комісія з питань захисту прав дитини виходить з того, що позбавлення батьківських прав батька дівчинки є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька так і для дітей (ст. 166 СК України).
Враховуючи матеріали справи, думку дитини, можна зробити висновок, що батько не намагається боротися за своє право бути батьком, ігнорує можливість змінити ставлення до виховання дитини, він повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Навіть не відповів взаємністю, коли дитина сама розшукала номер телефону та хотіла спілкування. Блокування номеру телефону дитини свідчить про втрачений інтерес до життя доньки, не бажання бути батьком, підтримувати та любити свою дитини. 
Ухиляння від виховання своєї дитини це свідома та навмисна відсутність турботи, відповідальності та ігнорування потреб дитини. 
Керуючись ч. 2, 3 ст. 150, ст. 151, ст. 152, ч. 4 ст. 155, п. 2, ч. 1 ст. 164, ст. 165, ст. 171 Сімейного кодексу України, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 08.04.2026 протокол № 11, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування вважає доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З висновку щодо розв`язання спору про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 29.04.2026 № 666/01-22, наданого Службою у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, як орган опіки та піклування вбачається наступне.
Місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , що є з 03.03.2022 тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.
Наразі місце перебування відповідача не встановлено. 
Позивачка у даній справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_3 .
Зі слів громадянки ОСОБА_1 , вона зверталася до органів поліції та до Державної виконавчої служби (ДВС) України щодо встановлення місця знаходження відповідача, однак прикладені зусилля виявилися безрезультатними. 
За інформацією Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 16.02.2026 № 374/06.10-01-31 перевіркою за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виявлено. Перевірка актових записів про смерть проведена по первинних та поновлених актових записах. 
Встановлено, що наразі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_3 . 
За матеріалами судової справи також встановлено наступне. 
Не перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_3 , про що Новоказанкуватською сільською радою Чернігівського району Запорізької області 23.08.2011 в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 90 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .
Заочним рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 19.11.2019 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно на користь доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її повноліття.
Відповідно до інформації Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.10.2025 № 86333-1-261 встановлено, що станом на жовтень 2025 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів понад 150 тис. грн. 
Відповідно до довідки Запорізької гімназії № 94 від 04.11.2025 № 01-23/241 встановлено, що за період навчання дитини в закладі з 31.08.2017 батько дитини не спілкувався з класним керівником, не відвідував батьківських зборів, не брав участі у шкільному житті доньки.
Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» встановлено, що при укладенні декларації з лікарем-педіатром законним представником дитини вказана її матір - ОСОБА_1 . 
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2024 місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з матір`ю ОСОБА_1 . 
Розгляд справи про визначення місця проживання дитини у 2023-2024 роках відповідач проігнорував.
Можливість обстеження органом опіки та піклування умов проживання громадянина ОСОБА_2 відсутня та спілкування з ним неможливе, оскільки його теперішнє місце проживання, ймовірно, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України або за кордоном. 
Зі слів Позивачки, фактичні шлюбні відносини між відповідачем та позивачкою припинено у 2012 році. До того часу громадяни мешкали разом у селі Петровське Чернігівського (наразі Бердянського) району Запорізької області. Відповідач життям доньки не цікавився і не цікавиться, не спілкується, участі у її вихованні не брав і наразі цього не здійснює, призначені рішенням суду аліменти не сплачує. Дитина не пам`ятає, як звати її батька та як він виглядає, не згадує про нього. 
Як свідчить в суді неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона не знає місця знаходження батька, як не має й зв`язку з ним. Громадянин ОСОБА_2 не цікавиться життям доньки, її добродутом, здоров`ям тощо. У січні 2022 року дівчина висловила бажання у спілкуванні з батьком, попросивши у матері номер телефону відповідача, однак після місячного спілкування засобами мобільного зв`язку через соціальні мережі він припинив виходити на зв`язок і взагалі заблокував номер телефону дитини. Неповнолітня повністю підтримує матір у її прагненні позбавити батька батьківських прав і вважає це доречним і справедливим. 
Як повідомили в суді по суті спору громадяни ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , батько дитини не виконував належним чином своїх батьківських обов`язків, ігнорував їх, не ініціював участі у житті дитини. 
Таким чином, з 2012 року, без поважних причин, громадянин ОСОБА_2 не виконує батьківські обов`язки і взагалі не цікавиться життям дитини. Громадянин байдуже ставиться до благополуччя та розвитку неповнолітньої дитини, не відвідує її, не телефонує, матеріальної підтримки на утримання дитини батько також не надає, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню. 
З питанням щодо встановлення порядку побачень громадянину ОСОБА_2 з його неповнолітньою дитиною до Служби у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області відповідач не звертався, як не порушував й інших питань стосовно виконання ним своїх батьківських обов`язків. 
Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що батьківський потенціал батька дуже низький. Потреби дитини батьком не задовольняються. Батько дитини байдуже ставиться до благополуччя та розвитку неповнолітньої доньки, самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. 
Вважають, що громадянином ОСОБА_2 були порушені норми, встановлені статтею 150 Сімейного кодексу України. 
Зважаючи на вищезазначене, керуючись статтями 164, 165 Сімейного кодексу України, законами України «Про охорону дитинства», «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», враховуючи Укази Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 27 серпня 2024 р. № 597/2024 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Запорізькій області», розпорядження Президента України від 27.08.2024 № 93/2024-рп «Про призначення Ю.Коноваленка начальником Пологівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області», постанову Верховної Ради України від 04 грудня 2024 р. № 4110-ІХ «Про здійснення начальниками Василівської міської військової адміністрації Василівського району та Пологівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», розпорядження начальника міської військової адміністрації від 23.12.2024 № 56 «Про початок здійснення повноважень Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, виконавчого комітету Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, Пологівського міського голови», беручи до уваги протокол комісії з питань захисту прав дитини Пологівської міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області від 29.04.2026 № 4 та думку дитини з даного питання, вважають: доцільним позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У відповідності до статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
За роз`ясненнями, наданими у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження факту ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини відповідачем ОСОБА_2 .
Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення складено в повному обсязі 19.05.2026 року.

Суддя: Ю.В.Геєць