Єдиний унікальний номер 205/19327/25
Номер провадження2/205/1536/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В. 
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Приватного виробничо – сервісного підприємства СТО «Карлссон» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,- 

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі — Позивач) звернулася до суду з позовом до Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11.09.2025 року о 14 год. 25 хв. у м. Дніпрі на перехресті вул. Донецьке шосе з вул. Березинською ОСОБА_2 , керуючи автобусом «Mercedes-Benz 0530», д/н НОМЕР_1 , перед різким гальмуванням для запобігання дорожньо-транспортній пригоді не переконалася, на думку позивача, у безпечності свого маневру, внаслідок чого допустила отримання тілесних ушкоджень пасажиром ОСОБА_1 , яка перебувала в салоні автобуса. У результаті цієї пригоди автобус та інше майно пошкоджено не було, тілесні ушкодження отримала пасажир ОСОБА_1 .
Позивач вказує, що ОСОБА_2 працює водієм у Приватному виробничо-сервісному підприємстві СТО «Карлссон» (далі — ПВСП СТО «Карлссон»), про що сама ОСОБА_2 зазначила у своїх письмових поясненнях під час складання стосовно неї протоколу про адміністративне правопорушення.
Також позивач зазначає, що постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 27.11.2025 року у справі № 202/9764/25 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Позивач вважає, що внаслідок дій водія ПВСП СТО «Карлссон» ОСОБА_2 , яка, за твердженням позивача, порушила правила перевезення пасажирів, їй було завдано матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування, медичні обстеження та реабілітацію, а також моральної шкоди, яка виразилася у фізичних стражданнях, тривалому лікуванні, неможливості вести звичний спосіб життя, страху користування громадським транспортом, порушенні звичайного ритму життя та обмеженні фізичної активності.
У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 4 647 грн 20 коп., моральну шкоду у розмірі 100 000 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.
Представник Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилався на те, що відповідно до Виписки № 1418125 із медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення № 2 від 16.09.2025 року позивачу при виписці було призначено медичний препарат Дексалгін 1 т. при болях. Відповідно до листа огляду невропатолога від 17.09.2025 року позивачу було призначено приймати препарати Ізірел 1 к. 2 р/д та Кваніл 500 мл 2 р/д.
Водночас, за твердженням відповідача, у чеках та квитанціях, які позивач надала суду як докази придбання ліків та понесення матеріальних витрат, зазначено інші лікарські засоби, а не ті, які були призначені позивачу відповідними лікарями. У зв`язку з цим відповідач вважає, що надані позивачем чеки та квитанції не підтверджують факту понесення нею матеріальних витрат саме у зв`язку з подією, яка сталася 11.09.2025 року, та не можуть бути прийняті судом як належні і допустимі докази.
Крім того, представник відповідача зазначає, що сама позивач у позовній заяві вказує, що вона не втрималася та у зв`язку з цим отримала тілесні ушкодження. На думку відповідача, це свідчить про недотримання позивачем вимог п. 5.2 «а» Правил дорожнього руху України, згідно з яким пасажири, користуючись транспортним засобом, повинні сидіти або стояти, якщо це передбачено конструкцією транспортного засобу, в призначених для цього місцях, тримаючись за поручень або інше пристосування.
Також відповідач зазначає, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz 0530», д/н НОМЕР_1 , у період з 21.05.2025 року по 20.05.2026 року була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО», що підтверджується полісом № 229383226 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.05.2025 року.
За вказаним полісом ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих осіб, становить 500 000 грн 00 коп.
Відповідач зазначає, що після настання події ПВСП СТО «Карлссон» 11.09.2025 року повідомило ПрАТ «СК «ВУСО» про дорожньо-транспортну пригоду шляхом фіксування такого повідомлення у телефонному режимі, що, на думку відповідача, підтверджується скріншотом отриманого повідомлення від страхової компанії.
Оскільки заявлена позивачем сума не перевищує страхову суму, визначену полісом, відповідач вважає, що належним відповідачем у цій справі є ПрАТ «СК «ВУСО».
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди представник відповідача зазначає, що сам по собі факт порушення прав позивача не може бути єдиною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обґрунтована із зазначенням того, які саме дії або бездіяльність відповідача спричинили позивачу відповідний рівень страждань.
У зв`язку з викладеним представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача також надала до суду заяву, в якій просить суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі. 
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що всі учасники справи повідомлялись про день та час розгляду даної справи, і їм надавалась реальна можливість подати суду свої доводи та заперечення, а також доводи і їх обґрунтування, суд вважає за можливе розглянути справи та ухвалити відповідне рішення по суті спору.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про наступне.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 11.09.2025 року о 14 год. 25 хв. у м. Дніпрі на перехресті вул. Донецьке шосе з вул. Березинською мала місце подія за участю автобуса «Mercedes-Benz 0530», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , під час якої пасажир ОСОБА_1 , яка перебувала в салоні автобуса, отримала тілесні ушкодження.
З матеріалів справи вбачається, що внаслідок вказаної події автобус та інше майно пошкоджено не було.
Судом також встановлено, що постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 27.11.2025 року у справі № 202/9764/25 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб «Mercedes-Benz 0530», д/н НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 .
Відповідно до копії поліса № 229383226 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність щодо транспортного засобу «Mercedes-Benz 0530», д/н НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО».
Строк дії вказаного договору страхування — з 21.05.2025 року по 20.05.2026 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілої особи, становить 500 000 грн 00 коп., за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи, — 250 000 грн 00 коп.
Отже, на момент події, яка мала місце 11.09.2025 року, цивільно-правова відповідальність щодо транспортного засобу «Mercedes-Benz 0530», д/н НОМЕР_1 , була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до наданих позивачем копій фіскальних чеків загальна сума витрат на придбання лікарських засобів становить 4 647 грн 20 коп.
Позивач вважає, що матеріальна та моральна шкода, завдана їй у зв`язку з подією, яка мала місце 11.09.2025 року, має бути відшкодована саме Приватним виробничо-сервісним підприємством СТО «Карлссон».
Водночас відповідач заперечує проти виникнення у нього обов`язку з відшкодування заявленої позивачем шкоди та посилається, зокрема, на те, що цивільно-правова відповідальність щодо транспортного засобу була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», а заявлений позивачем розмір шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика.
З огляду на викладене між сторонами виник спір щодо наявності правових підстав для стягнення з Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, є джерелом підвищеної небезпеки, а шкода, завдана таким джерелом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Водночас відповідальність за шкоду, завдану внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, підлягає оцінці з урахуванням спеціального правового регулювання у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
До спірних правовідносин суд застосовує положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на момент події, яка мала місце 11.09.2025 року.
З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність щодо транспортного засобу «Mercedes-Benz 0530», д/н НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі поліса № 229383226, строк дії якого охоплював дату події — 11.09.2025 року.
Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілої особи, відповідно до вказаного поліса становить 500 000 грн 00 коп., а за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи, — 250 000 грн 00 коп.
Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 4 647 грн 20 коп. та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн 00 коп.
Отже, заявлений позивачем розмір шкоди не перевищує страхову суму, визначену полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Велика Палата Верховного Суду у своїх правових висновках неодноразово звертала увагу на те, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відшкодування шкоди безпосередньо особою, відповідальність якої застрахована, можливе, зокрема, у разі якщо у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування або якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Аналогічний підхід викладений, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц та від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17.
У цій справі позивачем не надано доказів того, що ПрАТ «СК «ВУСО» відмовило у здійсненні страхового відшкодування, що у страховика не виник обов`язок здійснити страхову виплату або що заявлений позивачем розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика за полісом № 229383226.
Також матеріали справи не містять доказів звернення позивача до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про здійснення страхового відшкодування та доказів розгляду страховиком такої заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом зазначених норм саме на позивача покладається обов`язок довести обставини, з якими закон пов`язує виникнення у відповідача обов`язку відшкодувати шкоду. У цій справі такими обставинами, зокрема, є наявність правових підстав для покладення обов`язку з відшкодування заявленої матеріальної та моральної шкоди саме на Приватне виробничо-сервісне підприємство СТО «Карлссон», а не на страховика, цивільно-правова відповідальність якого охоплює подію та заявлений розмір шкоди.
Оскільки позивач не довела, що у страховика не виник обов`язок із здійснення страхового відшкодування, що страховик відмовив у такому відшкодуванні або що розмір заявленої шкоди перевищує встановлений полісом ліміт відповідальності, суд не має правових підстав для покладення обов`язку з відшкодування заявленої шкоди на відповідача.
За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у межах страхової суми не можуть бути покладені на Приватне виробничо-сервісне підприємство СТО «Карлссон», оскільки у межах заявленої суми належним суб`єктом виконання обов`язку з відшкодування шкоди є страховик.
Оцінюючи вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Водночас заявлена позивачем моральна шкода обґрунтована саме фізичним болем, стражданнями, тривалим лікуванням, порушенням звичного ритму життя та іншими наслідками, які, за твердженням позивача, настали у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень під час події за участю забезпеченого транспортного засобу.
Отже, за своїм змістом заявлена моральна шкода є складовою шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілої особи внаслідок події за участю забезпеченого транспортного засобу.
Заявлений позивачем розмір моральної шкоди — 100 000 грн 00 коп. — також не перевищує страхову суму за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілої особи, визначену полісом № 229383226.
З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17, страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована, може відповідати перед потерпілим за моральну шкоду лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, або якщо потерпіла особа заявляє вимогу про відшкодування моральної шкоди з інших підстав, ніж шкода, заподіяна життю та здоров`ю потерпілої особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
У цій справі позивач заявляє вимогу про відшкодування моральної шкоди саме у зв`язку з ушкодженням здоров`я, отриманим, за її твердженням, під час події за участю автобуса «Mercedes-Benz 0530», д/н НОМЕР_1 . Інших самостійних підстав для стягнення моральної шкоди саме з Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» позивачем не наведено.
За таких обставин вимога про відшкодування моральної шкоди також не може бути покладена на відповідача у межах заявленої суми, оскільки така шкода охоплюється сферою обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та не перевищує встановлений полісом ліміт відповідальності страховика.
Крім того, суд враховує, що позивачем не заявлялося клопотання про залучення ПрАТ «СК «ВУСО» як співвідповідача або про заміну первісного відповідача належним відповідачем.
Відповідно до засад диспозитивності цивільного судочинства саме позивач визначає відповідача у справі, предмет і підстави позову. Суд не наділений повноваженнями з власної ініціативи змінювати визначеного позивачем відповідача або залучати іншу особу як співвідповідача поза волевиявленням позивача у випадках, передбачених ЦПК України.
Тому, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та щодо визначеного позивачем відповідача, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 4 647 грн 20 коп. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн 00 коп.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО «Карлссон» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові – на позивача. 
Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на Позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 

ВИРІШИВ:
1. У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Приватного виробничо – сервісного підприємства СТО «Карлссон» (місце знаходження: 49068, м. Дніпро, вул. Хвильового Миколи, буд. 125, код ЄДРПОУ 31576791) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - відмовити у повному обсязі. 
2.Судові витрати по справі покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан