Справа № 204/10503/25
Провадження № 2а/204/7/26
РІШЕННЯ
іменем України

09 червня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі головуючого – судді Книш А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся з позовом до відповідача, у якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 16.09.2025 № 7705 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити відносно нього справу на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 16 вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову №7705 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно позивача. Відповідно до вказаної постанови, було встановлено, що: «Відповідно до даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивача було взято на військовий облік 20.09.2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де на день розгляду справи продовжує перебувати в статусі військовозобов`язаного. В системі АС «Оберіг» було видано повістку № 4876860 про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.09.2025 року о 09 год. 00 хв. для проходження медичного огляду. У визначені повісткою час та місце громадянин не з`явився, про причину неявки у встановлені частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» строк та спосіб не повідомив. У зв`язку із вищенаведеним, до органів Національної поліції було направлено звернення від 15.09.2025 року № Е3608103 про доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в частині невиконання ним обов`язку у разі отримання повістки про виклик до ТЦК та СП з`явитись у зазначені в повістці місце та строк, норми якого повністю кореспондуються з вимогами пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560, а також положення статті 17 Закону України «Про оборону», в частині невиконання своїх обов`язків громадянина України у сфері оборони, відповідальність за що, враховуючи те, що зазначене діяння вчинене в умовах особливого періоду, передбачена частиною 3 статті 210-1 КУпАП». З вказаною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною та такою, яка підлягає скасуванню оскільки повістка про виклик ніколи не направлялась поштою і не вручалась позивачу, а отже і карати його за те, що він не з`явився за такою повісткою не можна. Позивач дізнався про те, що відповідач викликав його за повісткою з оскаржуваної постанови – 16.09.2025 року, до цього жодними засобами зв`язку він не отримував ніяких повісток, також з відповіді ТЦК та СП вбачається, що така повістка не направлялась і не вручалась позивачу. Крім того, оскаржувана постанова не містить доказів, що позивач отримав повістку (був оповіщений про виклик). Таким чином, за викладених обставин виключається притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 10 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
28 жовтня 2025 року представником відповідача Горбатовою Г.А. подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач позов не визнає, оскільки позивач: 1) не виконав вимоги Закону України № 3621-IX, який скасував статус «обмежено придатний» та зобов`язав громадян, які мають статус «обмежено придатний», повторно пройти ВЛК протягом 9 місяців, тобто до 4 лютого 2025 року. В подальшому термін проходження ВЛК було продовжено до 05.06.2025 (Закон України від 12.02.2025 № 4235-IX); 2) в порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно повістки № 4876860, направленої для проходження медичного огляду, про причину неявки відповідача не повідомив, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якої передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Зазначає, що 04.05.2024 року набув чинності Закон України № 3621-IX, який скасував статус «обмежено придатний» та визначив поняття тільки придатність, «часткову» придатність та непридатність до несення служби. Цей документ передбачив низку змін для військових та військовозобов`язаних, які мають цей статус. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3621-IX громадяни, які наразі мають статус «обмежено придатний», повинні повторно пройти ВЛК протягом 9 місяців, тобто до 4 лютого 2025 року. В подальшому термін проходження ВЛК було продовжено до 05.06.2025 (Закон України від 12.02.2025 № 4235-IX). Зазначене вище правопорушення з боку позивача призвело до необхідності виклику його до відповідача шляхом направлення повістки №4876860, створеної Реєстром, що цілком відповідає ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», яка була передана мобільній групі оповіщення військовозобов`язаних Центральною адміністрацією Дніпровської міської ради для вручення позивачу за адресою його реєстрації. В подальшому 15.09.2025 в Реєстрі був створений електронний запит Е3608103 до відділу поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області щодо доставлення позивача у зв`язку з його неприбуттям за викликом до відповідача у строк та місце, зазначені в повістці. Обов`язок проходження позивачем ВЛК є цілком законним та обґрунтованим, оскільки саме ВЛК визначає стан здоров`я військовозобов`язаного, що за своїм змістом є персональними даними позивача, які повинні бути відображені в Реєстрі відповідно до ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Доказів наявності у відповідача інших альтернативних реєстрів, з яких він міг отримати достовірну інформацію щодо військово-облікових даних стосовно позивача щодо проходження ВЛК на виконання вимог Закону України № 3621-IX, позивачем не надано. Саме відсутність в Реєстрі інформації про стан здоров`я позивача на виконання вимог Закону України № 3621-IX стало підставою для його виклику до відповідача за повісткою, за якою позивач не з`явився.
04 листопада 2025 року представником позивача Савко В.В. подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що тези викладені у відзиві не відповідають фактичним обставинам справи, не мають братися судом до уваги, адже суперечать діючим нормам законодавства. Так, у відзиві відповідач зазначає, що позивач в порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно повістки № 4876860, направленої для проходження медичного огляду, про причину неявки відповідача не повідомив, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Однак, важливим є той факт, що жодної повістки позивач не отримував, а доказів зворотного відповідачем не надано. ОСОБА_1 дізнався про те, що відповідач викликав його за повісткою з оскаржуваної постанови – тобто 16.09.2025 року, натомість до цього жодними засобами зв`язку він не отримував жодних повісток. При цьому з відповіді ТЦК та СП вбачається, що така повістка не направлялась і не вручалась позивачу. Оскаржувана постанова не містить доказів того, що позивач отримав повістку (був оповіщений про виклик), хоча статті, на які посилається відповідач в постанові, чітко вказують, що обов`язок громадянина виникає тільки у випадку отримання повістки. У даному випадку цей факт доведено не було, тож притягнути позивача до відповідальності за висунуте правопорушення неможливо. Відповідач стверджує про направлення позивачу повістки, яка нібито була передана мобільній групі оповіщення військовозобов`язаних Центральною адміністрацією ДМР для вручення позивачу за адресою його реєстрації, тому у нього має бути підтвердження цьому факту, наприклад у вигляді копії повістки, копії відеозапису на якому зафіксований факт її вручення або відмова позивача від її отримання, копія паперового повідомлення з пошти з відповідною відміткою тощо. Нічого з перерахованого відповідачем долучено до постанови як доказ, що позивачу дійсно хоча б надсилалась, а тим більше вручалась повістка, не було. Позивач наголошує, що жодної повістки ним не отримувалось, більше того, він не був належним чином повідомлений про факт надсилання йому повістки. І безпосередньо від отримання повістки, оскільки вона йому не вручалась, не відмовлявся. Отже, відповідачем не наведено доказів на підтвердження того, що будь-яка повістка взагалі направлялася позивачу, а якщо все ж таки направлялась – відповідач не впевнився в тому, що така повістка була вручена позивачу належним чином та отримана ним. Таким чином, у відповідача відсутні докази того, що позивач був належним чином повідомлений про повістку та умисно не з`явився до органу ТЦК та СП, що мало б бути основою для винесення оскаржуваної постанови, а за відсутності таких доказів очевидним є те, що склад правопорушення передбачений ч. 3 ст.210-1 КУпАП в діях позивача відсутній, тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини.
20 вересня 2012 року позивача було взято на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.42).
В системі АІС «Оберіг» було видано повістку №4876860 про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.09.2025 року о 09 год. 00 хв. для проходження медичного огляду, яка була передана мобільній групі для вручення позивачу (а.с.7).
У визначеній повісткою час та місце вказаний позивач не з`явився.
15 вересня 2025 року відповідачем до органів Haціональної поліції було направлено звернення №3608103 про доставлення позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (а.с.38).
16 вересня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку частини 1 статті 279-9 КУпАП надійшла заява позивача від 15 вересня 2025 року, в якій він визнає вчинення ним порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку, мобілізацію та правил військового обліку та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Зазначає, що факт порушення допущеного у вересні 2025 року ним не оскаржується (а.с.34).
З роздруківки із системи «Резерв +» встановлено, що позивач перебуває у розшуку: порушення військового обліку. Причина розшуку: не прибув за повісткою до ТЦК та СП. Дата початку розшуку: 15.09.2025. Дата уточнення даних 02.07.2025 (а.с.37).
Також із вказаної роздруківки із системи «Резерв +» встановлено, що дата останньої ВЛК - 23.03.2007, постанова ВЛК: непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с.37).
16 вересня 2025 року начальником Центрально Чечелівського об`єднаного районного у місті ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №7705 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 17000 грн. Відповідної до даної постанови позивачем вчинено порушення вимог абзацу 8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині невиконання обов`язку у разі отримання повістки про виклик до ТЦК та СП з`явитися у зазначені в повістці місце та строк, норми якого повністю кореспондуються з вимогами пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, а також положення статті 17 Закону України «Про оборону» в частині невиконання своїх обов`язків громадянина України у сфері оборони (а.с.43). 
При розгляді справи було встановлено, що в системі АІС «Оберіг» було видано повістку №4876860 про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.09.2025 о 9-00 год. для проходження медичного обліку. У визначений повісткою час та місце позивач не з`явився, про причини неявки у встановлені частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» строк і спосіб не повідомив. 
Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом ураховується наступне. 
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оборону України" особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.
Положеннями абз. 3, 6 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Частиною 1 статті 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі по тексту - Порядок N 560), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 N 560.
Порядок N560 визначає процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних зміну військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби (пункт 1).
Відповідачем надано суду належні та допустимі докази належного виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 13 вересня 2025 року на 9-00 годину (а.с.34-36,39).
Доводи позивача та його представника ОСОБА_3 спростовуються дослідженими письмовими доказами та поданою позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_1 заявою, у якій він визнає вчинення ним порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку, мобілізацію та правил військового обліку та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності, а також зазначає, що факт порушення допущеного у вересні 2025 року ним не оскаржується (а.с.34-36). 
Жодних належних та допустимих доказів того, що подання позивачем такої заяви є результатом неправомірного тиску чи не відповідало його волевиявленню суду не надано. 
Суд зазначає, що безпідставне не з`явлення за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Таке порушення вчинене позивачем в особливий період.
Зазначені дії позивачами утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та кваліфіковані правильно.
Оскаржувана постанова містить опис обставин, установлених під час розгляду справи (абз.5 ч. 2 ст. 283 КУпАП), тобто суть правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується позивач.
Відтак, дії відповідача при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.
Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю. 
Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати позивачу не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.9, 14, 77, 122, 123, 243-246, 286 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ЦЕНТРАЛЬНО-ЧЕЧЕЛІВСЬКЕ ОБ`ЄДНАНІЙ РАЙОННИЙ У МІСТІ ДНІПРО ТЕРИТОРІАЛЬНИЙ ЦЕНТР КОМПЛЕКТУВАННЯ ТА СОЦІАЛЬНОЇ ПІДТРИМКИ, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Головуючий