ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5441/25
Провадження № 2/362/909/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
01 травня 2026 року 
Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючої судді Мартинцової І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року вказана цивільна справа надійшла до Васильківського міськрайонного суду Київської області та у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Мартинцовій І.О.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір №516066-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 19.11.2024 року направило відповідачу, пропозицію (оферту) укласти Договір № 516066-КС-001 про надання кредиту та 19.11.2024 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 516066-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3354 на номер телефону НОМЕР_1 , вказаний в анкеті в особистому кабінеті, котрий відповідачем було введено/відправлено. Таким чином, ТОВ «БІЗНЕС Позика» виконало свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, перерахувавши на банківську картку відповідача № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 26000,00 грн. Однак, відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, в наслідок чого станом на 22.06.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 70518,00 грн., з яких 26000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 28028,00 грн. - заборгованість по процентах, 3490,00 грн. - заборгованість за комісією, 13000,00 - заборгованість по штрафам.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача всю вищевказану заборгованість разом з витратами по сплаті судового збору.
Процесуальні дії:
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2025 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О. 
Ухвалою від 18.08.2025 року справу прийнято до провадження судді Мартинцововї І.О. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Того ж дня, ухвалою суду було задоволено клопотання позивача про витребування доказів від АТ «ПУМБ».
Судом вжито належних заходів для повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі.
Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін.
Представник ТОВ «Бізнес Позика» зі змісту прохальної частини позову просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1606457 від 25.07.2025 року було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 20.09.2006 року значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .
За зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача неодноразового направлялась ухвала про відкриття провадження. Однак листи повернулися з відміткою працівника Укрпошти «поштове повідомлення повертається за закінченням терміну зберігання».
Верховний суд в постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду. 
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за адресою зареєстрованого місця проживання, однак, останній своїм процесуальним правом подачі відзиву не скористався, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи тане надіслав, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного висновку.
Фактичні обставини справи.
З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що 19.11.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 516066-КС-001 про надання кредиту(споживчий кредит, електронна форма), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «БІЗПОЗИКА» 19.11.2024 року направлено Відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 516066-КС-001 про надання кредиту.
Того ж дня ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 516066-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3354 на номер телефону НОМЕР_1 , вказаний в анкеті в особистому кабінеті, котрий відповідачем було введено/відправлено.
Таким чином, 19.11.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та Відповідачем було укладено Договір № 516066-КС-001 шляхом підписання оферти відповідачем та акцепту позивачем, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит в розмірі 26 000,00 (Двадцять шість тисяч гривень 00 копійок) грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - Правила).
Разом з укладанням кредитного договору позичальником було підписано паспорт споживчого кредиту за Договором, в якому також було погоджено основні умови кредитування.
Вказаним договором сторонами визначено та погоджено наступні його умови ( п. 2.3. -п.2.5)тип кредиту: кредит; строк, на який надається кредит: 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом: в день 0,7%, фіксована, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору, комісія за видачу кредиту (надалі - комісія): 5 200,00 грн.
В свою чергу, п. 2.6 - п.2.11. сторонами визначено загальний розмір наданого кредиту: 26 000,00 грн.; строк дії договору: до 06.05.2025 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 53 120,64 грн., загальні витрати за кредитом: 27 120,64 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка: дві тисячі чотириста тридцять п`ять цілих вісімдесят вісім сотих процентів, денна процентна ставка: 0,62 процентів.
Крім того, сторонами в п. 4.2.2. договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.
Факт отримання кредитних коштів в сумі 26000, 00 грн. доведено підтвердженням ТОВ «ПрофітГід» про здійснення переказу грошових коштів за кредитним договором № 516066-КС-001 від 19.11.2024 року, вчиненим на виконання вимог договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04.11.2020 року.
Крім того, факт отримання кредитних коштів та користування ними також підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за період з 19.11.2024 року по 06.05.2025 року, отриманою на виконання ухвали суду про витребування доказів від 18.08.2025 року. 
В свою чергу, факт приналежності банківської платіжної картки № НОМЕР_2 саме відповідачу ОСОБА_1 підтверджується листом АТ «ПУМБ» від 10.09.2025 року .
Разом з тим, з розрахунку станом на 01.07.2025 (а.с.20) встановлено, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 516066-КС-001 від 19.11.2024 року становить 70518,00 грн., з яких 26000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 28028,00 грн. - заборгованість по процентах, 3490,00 грн. - заборгованість по комісії, 13000,00 грн. - заборгованість по штрафам.
Із зазначеного розрахунку також вбачається, що відповідачем було проведено часткову оплату боргу, а саме 04.12.2024 внесено 4400,00грн, з яких 2730,00 грн зараховано у погашення відсотків за користування кредитом та 1710,00 грн на погашення заборгованості по комісії.
Нормативно-правове регулювання та оцінка суду.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За приписом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, як встановлено та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного кредитного Договору не виконує, тіло кредиту, відсотки за користування кредитом не сплачує,  а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №516066-КС-001 від 19.11.2024 року в розмірі 54028,00 грн., з яких: 26000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 28028,00 грн. - сума заборгованості за процентами, які нараховані в межах строку кредитування.
Щодо вимоги про стягнення штрафів сумі 13000,00 грн. суд зазначає наступне.
За приписами п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Як встановлено судом, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким внесено вищевказані зміни, набув чинності 17.03.2022.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, дію якого на момент розгляду справи не припинено.
Отже, зважаючи на вищевикладене, з огляду на те, що відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідачу нараховано штрафні санкції за 2024-2025 рік, суд приходить до висновку про те, що не підлягаюсть задоволенню вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій нарахованих у період воєнного стану.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості з комісії у сумі 3490 гривень, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.
Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості.
Разом з тим, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Крім того, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними щодо недопущення включення до умов договору про споживче кредитування несправедливих для споживача умов.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на вищевикладене, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц, положення Кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту у сумі 5200,00 гривень є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому у стягненні із відповідача заборгованості по комісії у сумі 3490,00 грн. слід відмовити.
Також, оскільки позивач внесені відповідачем 04.12.2024 кошти часково спрямував на погашення комісії (1710,00 грн) ця сума підлягає вирахуванню із суми заборгованості, яку належить стягнути із відповідача.
Підсумовуючи, стягненнню із відповідача підлягає сума заборгованості 52318,00грн, яка скдає 74,19%розміру позовних вимог.
Крім того, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 1797,18 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273,280,354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором № 516066-КС-001 від 19.11.2024 року в розмірі 52318,00 (п`ятдесят дві тисячі триста вісімнадцять) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» витрати по сплаті судового збору в сумі 1797,18 (одна тисяча сімсот дев`яносто сім) грн 18 коп. 
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення складено 01.05.2026.
Суддя Мартинцова І.О.